Справа № 643/1624/26
Провадження № 2-н/643/201/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Олійник О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернулась до Салтівського районного суду міста Харкова із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування заяви зазначила, між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 24 липня 2014 року зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1089. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Московським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 31.08.2016. Дитина навчається в 3-А класі початкової школи № 9 Івано-Франківської міської ради та проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою початкової школи № 24-05 від 13.01.2026. У зв?язку з тим, що вона самостійно здійснює утримання та виховання дитини, коштів на її забезпечення недостатньо. Факт проживання дитини з нею підтверджується, зокрема, декларацією про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-P711-1ХА0 від 22.12.2023.

Розглянувши надані суду матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Згідно з положенням ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За правилами цивільного процесуального законодавства заява про видачу судового наказу за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. ст. 163, 164 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину 1/4, на двох дітей 1/3, на трьох і більше дітей половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Про стягнення аліментів має право звернутися той із батьків, з ким на законних підставах проживають діти.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Заявник просить суд видати судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, як то передбачено ч. 5 ст. 183 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У своїй заяві про видачу судового наказу заявник вказує, що їх із боржником донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходяться на її утриманні та проживає разом з нею.

Однак, у порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 163 та п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України заявником не надано доказів, які б підтверджували вищевказану обставину (довідка про склад сім`ї, довідка з місця проживання про те, що дитина проживає із заявником та/або знаходиться на її утриманні, витяг з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання дитини тощо).

Також суд звертає увагу заявника, що додана нею до заяви копія декларації про вибір лікаря, який надає первинну допомогу, пацієнту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлена на ім`я заявника як законного представника пацієнта, не є доказом того, що малолітня дитина ОСОБА_3 станом на дату звернення до суду проживає із заявником, тому що, по-перше, вона укладена 22.12.2023, відповідно, а заява про видачу судового наказу подана заявником 20.01.2026; по-друге, за адресою місця фактичного проживання або перебування пацієнта у даній декларації вказано: АДРЕСА_2 , натомість адресою фактичного проживання заявника вказано адресу: АДРЕСА_1 ; по-третє, копія декларації не є належними та достатніми доказами у даній справі.

Крім того, не заслуговує і на увагу суду і надана заявником в якості доказів довідка з початкової школи № 9 Івано-Франківської міської ради, оскільки вона підтверджує лише факт навчання дитини у даній школі, а не факт перебування дитини на утриманні заявника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Одночасно суд роз`яснює, що у відповідно до ч. 1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 165 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку, встановленому розділом ІІ «Наказне провадження» Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя - О.О. Олійник