Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2-о/711/48/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого-судді Демчика Р.В., секретаря судового засідання Кобилки Є.О., за участі заявника ОСОБА_1 , представника заявника Рижай А.А., представника заінтересованої особи Чакалова А.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за заявою адвоката Рижай Анни Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 ,-

встановив:

Адвокат Рижай А.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 .

Просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з березня 2019 року по 23.08.2025 року.

До початку розгляду справи по суті, представник заінтересованої особи неповнолітньої ОСОБА_2 адвокат Чакалов А.К. подав до суду клопотання про залишення заяви без розгляду, оскільки між сторонами існує спір про право.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Заявник та її представник не заперечували проти задоволення клопотання та залишення заяви без розгляду.

Представник МО України в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання, заявник зазначає, що що встановлення вказаного факту надасть їй можливість звертатися до Збройних Сил України та інших уповноважених органів з питань розшуку зниклого військовослужбовця, а також ініціювати вирішення питань, пов`язаних з отриманням грошового забезпечення.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що з березня 2019 року, після смерті свого чоловіка, вона почала проживати разом із його братом - військовослужбовцем ОСОБА_3 , який у подальшому зник безвісти за особливих обставин.

Крім того, заявник стверджує, що вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та разом проводили дозвілля.

Однак, ОСОБА_2 вважає, що доводи заявника не відповідають дійсності, так як вона вважає, що: ОСОБА_3 не є особою, яка зникла безвісти, а є особою яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть; заявниця ОСОБА_1 не була ніколи цивільною дружиною ОСОБА_3 , єдиною хто була всі ці роки дружиною ОСОБА_3 це ОСОБА_4 (що підтверджується перепискою та фотографіями, що додаються до даного клопотання); дружина ОСОБА_4 здійснювала організацію привезення тіла померлого ОСОБА_3 та здійснювала організацію його поховання, що підтверджується доказами доданими до даного клопотання; ОСОБА_3 якщо б розглядав ОСОБА_1 як дружину, то в нього було багато часу, щоб одружитися з останньою (через Дію це робиться за один день), а так як цього не відбулося, він заявницю ОСОБА_1 не розглядав і не міг розглядати як дружину, так як в нього вже була дружина ОСОБА_4 , а тому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 лише були співвласниками квартири.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц вказала, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду i роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Таким чином, якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах ( з подібних критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23)).

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 просить встановити факт її проживання з військовослужбовцем ОСОБА_3 який загинув, однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з метою, в тому числі, ініціювати питання отримання грошового забезпечення та інших передбачених законом соціальних виплат.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Таким чином, наявний у даній справі спір про право зумовлений потенційною неможливістю для ОСОБА_2 реалізувати в повній мірі право на отримання грошового забезпечення у разі встановлення юридичного факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, відповідно до абз. 3 ч. 6 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення, яке у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Крім того, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» чітко визначає коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Зокрема, відповідно до підпунктів 13 пункту 2 статті 16 цього Закону, таке право мають батьки, вдова (вдівець), неповнолітні діти, утриманці загиблого (померлого), а також жінка (чоловік), з якою загиблий (померлий) проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за умови, що вони не перебували у шлюбі з іншими особами.

Отже, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу безпосередньо породжує майнові наслідки, а саме - право на отримання грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги, що свідчить про існування реального спору про право.

Крім того, спір про право наявний і в розумінні положень Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», відповідно до якого близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про її місцеперебування, обставини загибелі (смерті) та місце поховання.

Визначення статусу «члена сім`ї» у цьому випадку також має правове значення та впливає на обсяг прав і законних інтересів інших осіб..

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

На підставі наведеного, керуючись ст. 315 ЦПК України,-

ухвалив:

Заяву адвоката Рижай Анни Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий: Р. В. Демчик