Справа № 305/63/26
Номер провадження 2-о/305/4/26
УХВАЛА

14.01.2026 року м. Рахів

Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Попова О.М., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування в особі Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, відділ соціального захисту населення Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2026 року поштою, до Рахівського районного суду Закарпатської області надійшла вказана заява, в якій заявник ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та призначити його (заявника) опікуном останньої.

Так, заява про визнання фізичної особи недієздатною повинна відповідати вимогам ст.ст. 295-297 ЦПК України.

Поряд з тим, загальні вимоги до форми та змісту заяви (позовної заяви) визначені статтями 175 та 177 ЦПК України.

Так, встановлено, що вказана заява не відповідає вимогам статей 175, 177, 295-297 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Згідно ч. 3ст. 293 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. Урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференці їз психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я.

Для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу.

Проте, всупереч зазначеній нормі процесуального права, заявником у заяві не зазначено стан здоров`я особи, щодо якої ставиться питання про визнання її недієздатною, в контексті можливості безпосередньої участі такої особи у судовому засіданні чи необхідності проведення розгляду справи у режимі відеоконференції із психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, чи об`єктивної неможливості такої особи бути присутньою у судовому засіданні з наданням відповідних доказів. Відсутність у заяві зазначених обставини унеможливлює суд, в ухвалі про відкриття провадження у справі, вирішити спосіб участі означеної особи в судовому засіданні.

Крім того, в порушення вимог ч. 1 ст. 299 ЦПК України заявником у заяві про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, зазначено невірний суб`єктний склад осіб, які беруть участь у справі, зокрема, заінтересованою особою в заяві не зазначено особу, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною ОСОБА_4 ..

Крім того, Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, який був затверджений Верховною Радою України, було оголошено загальну мобілізацію в Україні. Правовий режим загальної мобілізації продовжувався та триває в Україні і дотепер.

Пунктом 3 ч. 12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема, у воєнний час - у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

З огляду на викладені вище обставини, судове рішення про визнання ОСОБА_4 , недієздатною та призначення їй опікуном заявника дають обгрунтовані підстави вважати, що вказана заява могла бути подана з метою звільнення заявника із лав Збройних Сил України, а тому заявнику необхідно визначитись із усім колом заінтересованих осіб, які мають бути залучені до розгляду цієї заяви, зокрема, і щодо можливого залучення до розгляду заяви компетентного органу військового управління (військової частини, районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки тощо).

У порушення ч. 3 ст. 297 та ч. 5 ст.177 ЦПК України у заяві заявник не викладає обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад ОСОБА_4 внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Крім того, заявник, не подає відповідних підтверджень цьому, (медичні довідки про психічний стан здоров`я, перебування на обліку лікаря-психіатра, проходження лікування в умовах стаціонару (виписний епікриз) інше), або клопотання про витребування медичної документації. Вказані відомості необхідні для подальшого призначення та проведення у справі судово-психіатричної експертизи в порядку ст. 298 ЦПК України.

Із заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна до суду звернувся заявник ОСОБА_1 однак, останнім до заяви не додано жодного додатку (окрім копії паспорта та РНОКПП заявника), з яких взагалі можливо встановити обставини на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві, зокрема документи що посвідчують особу ОСОБА_4 (особа яку заявник просить визнати недієздатною), документи які підтверджують місце реєстрації та проживання заявника та ОСОБА_4 , документи які підтверджують родинний зв`язок, між заявником та ОСОБА_4 , а також інші будь-які документи які підтверджують обставини викладені заявником у своїй заяві.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

З аналізу означених норм матеріального та процесуального права, слід виснувати, що чинним законодавством чітко передбачено, що призначення опікуна, у разі визнання судом особи недієздатною, є обов`язком суду, за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства: захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в цьому конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Вказаний вище висновок повністю узгоджується із положеннями ч. 3 ст.296 ЦПК України, відповідно до яких визначено, що у членів сім`ї та близьких родичів, яким є заявник відносно ОСОБА_4 , є лише право на звернення до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, а не із заявою про призначення заявника опікуном над такою особою.

Всупереч вищезазначеним вимогам закону заявником до заяви не додано подання органу опіки та піклування про можливість призначення його опікуном над недієздатною фізичною особою, а також доказів того, що він звертався з приводу цього питання до органу опіки та піклування.

У цьому контексті суддя звертає увагу заявника на положення ч.1 ст.44 ЦПК України, відповідно до яких учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частинами 1, 2 ст.294 ЦПК України визначено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Враховуючи вищевикладене, заявнику необхідно надати суду подання (висновок) органу опіки та піклування про можливість призначення його опікуном над фізичною особою, щодо якої ним ставиться питання про визнання такої особи недієздатною.

У випадку неможливості з об`єктивних причин надати означене подання (висновок), то, керуючись ч.4 ст.83 ЦПК України, заявнику слід повідомити суд письмово про те який доказ ним не може бути подано та докази, які підтверджують, що заявник здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З 01 вересня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», відповідно до якого виключено п. 9 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», згідно якого судовий збір не справлявся за подання до суду заяви про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Водночас, ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 2 ст. 299 ЦПК України на рахунок держави у справах про визнання фізичної особи недієздатною відносяться саме витрати пов`язані із розглядом справи.

Натомість, Законом України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання до суду заяви про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна, до переліку заяв, за подання яких не справляється судовий збір, передбаченого ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», заява про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна не входить.

Крім того, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить положення про пільги щодо сплати судового збору за подання заяви про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна

Заявником вказано, що заявник звільняється від сплати судового збору на підставі п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим, зазначена норма права встановлює пільги по сплаті судового збору для осіб, які страждають на психічні розлади, та їх представників - у справах щодо спорів, пов`язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги.

Згідно вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на дату звернення з цією заявою до суду становить 665,60 грн.

Беручи до уваги вищенаведене, заявнику необхідно надати докази сплати судового збору (оригінал квитанції) щодо вимоги окремого провадження, яка подана фізичною особою у розмірі 665грн. 60 коп., або надати докази що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону.

Одночасно з викладеним суд звертає увагу заявника, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач/заявник зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Докази, що не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 83 ЦПК України).

У порушення вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в заяві не зазначено відомостей щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових, копії яких додано до заяви.

У порушення вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в заяві не зазначено підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви, де ті самі заінтересовані особи з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заяву слід залишити без руху, а заявникові надати строк для усунення вказаних вище недоліків.

Наразі, слід зауважити, що залишення заяви без руху з метою належної її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя. Згідно практики Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу наглядним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 177, 185, 297 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування в особі Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, відділ соціального захисту населення Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків поданої заяви, які зазначені в мотивувальній частині даної ухвали - десять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Попова