Справа № 405/6939/25
Номер провадження 2-н/404/2813/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року місто Кропивницький

Суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького Людмила Дмитріївна Кулінка, розглянувши заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» (місцезнаходження: 25006, місто Кропивницький, вулиця Велика Перспективна, будинок № 78) заборгованості за договорами, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 заборгованості за електричну енергію вироблену у вересні 2025 року в сумі 274640,96 грн.

Дослідивши подану заяву та долучені до неї документи, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до статті 162 Цивільного процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 30 Цивільного процесуального кодексу України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі № 460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.04.2019 року (справа № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18), правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 зазначила, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Відтак, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

З матеріалів заяви вбачається, що правовідносини, які виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 на підставі Договорів про купівлю-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством безпосередньо пов`язані з конкретним домогосподарством.

У заяві про видачу судового заказу зазначено, що місце знаходження приватного домогосподарства, щодо якого укладений договір: місто Знам`янка, та додані копія Договорів № 081016323 від 14 квітня 2021 року, № 081016324 від 14 квітня 2021 року, № 081016325 від 14 квітня 2021 року, № 081016326 від 14 квітня 2021 року, № 081016327 від 14 квітня 2021 року, 081016328 від 14 квітня 2021 року, № 081016329 від 14 квітня 2021 року, № 081016330 від 14 квітня 2021 року, № 081016331 від 14 квітня 2021 року про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарство, проте ні вказаний договір, ні матеріали справи не містять адреси знаходження приватного домогосподарства, щодо якого укладений договір, тобто у заяві відсутні належні докази щодо постачання електричної енергії за «зеленим» тарифом за вказаним приватним домогосподарством.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 частини третьої статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, але матеріали справи не містять копій документів, які б підтверджували обставини на які посилається представник заявника, зокрема, в частині підсудності.

Місцезнаходження приватного домогосподарства, щодо якого укладений договір є: місто Знам`янка Кіровоградської області, на яку розповсюджується юрисдикція Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що вимоги заявника пов`язані з грошовим зобов`язанням за Договором за умовами якого приватне господарство, що виробляє енергію сонячного випромінювання, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» сплачує кошти за отриману сонячну енергію, суд приходить до висновку, що вимоги заявника грунтуються «з приводу нерухомого майна», а тому має вирішуватись судом за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності визначеними частиною першою статті 30 Цивільного процесуального кодексу України.

Виходячи з того, що вимоги заяви з приводу нерухомого майна, для якого цивільним процесуальним законом встановлено виключну підсудність, суд приходить до висновку, що справа підлягає розгляду відповідно до положень статті 30 Цивільного процесуального кодексу України за місцезнаходженням нерухомого майна.

За приписом пункту 9 частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 9 частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» (місцезнаходження: 25006, місто Кропивницький, вулиця Велика Перспективна, будинок № 78) заборгованості за договорами.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 03.02.2026 року.

Суддя Фортечного районного

суду міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Л. Д. Кулінка