Провадження № 2/127/1563/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Чопа А.О.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Колотухи К.А.,

представника відповідача - адвоката Івачковського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації частини вартості майна,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2023 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та просила внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №5-390, виданого 18.12.2013 державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Шарко О.В. у спадковій справі №648/2013, зазначивши, що спадкоємцями вказаного у свідоцтві майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є: її дочка ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_6 (сина ОСОБА_4 ) в рівних частках по кожен; а також визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на 63/200 частки квартири АДРЕСА_1 . Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Вінниці померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на 63/100 частки квартири АДРЕСА_1 , що належали померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 вересня 2008 року, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 28.08.2008 №2055. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , який є сином ОСОБА_4 та батьком неповнолітнього ОСОБА_2 . У зв`язку з цим ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 1 ст. 1266 ЦК України спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини. На час відкриття спадщини частка його батька у спадщині після смерті матері складала б , оскільки після смерті матері крім нього спадкоємцем першої черги за законом була дочка матері (рідна сестра ОСОБА_6 ) ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 25 червня 2013 року звернулася її дочка ОСОБА_3 , вказавши в заяві інформацію, що не відповідає дійсності, а саме: зазначивши в заяві, що крім неї інших спадкоємців передбачених законом, пережилого чоловіка та особи, з якою спадкодавиця проживала однією сім`єю, не має. Відповідно до наданих спадкоємицею документів 18 грудня 2013 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Шарко О.В. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на усе майно, що належало померлій ОСОБА_4 , в тому числі і свідоцтво про право на спадщину за законом на 63/100 частки квартири АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за правом представлення після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , оскільки його батько ОСОБА_6 - син ОСОБА_4 - помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і має право на ту частку спадщини, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини. ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України, згідно з якою малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, так як на час відкриття спадщини був малолітньою особою і не мала місце відмова від спадщини відповідно до випадків, передбачених ч.ч. 2-4 ст. 1273 ЦК України. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 не в змозі, оскільки як з`ясувалося після звернення 30 червня 2023 року до Першої вінницької державної нотаріальної контори 18 грудня 2013 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Шарко О.В. було видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на 63/100 частки квартири АДРЕСА_1 . Про існування зазначеного свідоцтва стало відомо лише після звернення 30 червня 2023 року до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач вважає, що вказане свідоцтво порушує права ОСОБА_2 , як іншого спадкоємця, на частку від 63/100 частки квартири АДРЕСА_1 . При цьому, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на частку спадкового майна кожен. Позивач зазначає, що оскільки ОСОБА_2 , який спадкує за правом представлення як спадкоємець першої черги, який має право на частину спадкового майна, а відповідач не надала згоди на внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, чим порушує його права на володіння спадковим майном, тому порушене право підлягає відновленню шляхом прийняття рішення про внесення змін до свідоцтва про спадщину. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

04 вересня 2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області в цій справі було ухвалене заочне рішення, яким позов задоволено частково. Внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №5-390, виданого 18.12.2013 державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Шарко О.В. у спадковій справі №648/2013, зазначивши, що спадкоємцями вказаного у свідоцтві майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є: її дочка ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_6 (сина ОСОБА_4 ) в рівних частках по кожен. В решті вимог відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем (а.с. 173-176 т. 1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2025 року заочне рішення в цивільній справі №127/18734/15-ц від 04 вересня 2024 року скасоване, а справа призначена до розгляду в загальному позовному провадженні (а.с. 20 т. №2).

28 березня 2025 року представником відповідача адвокатом Івачковським В.В. подано відзив на позов (вх. №28148), відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. До звернення до суду з даним позовом ні ОСОБА_2 , ні його законний представник до нотаріальної контори з метою оформлення його спадкових прав не зверталися. До того ж, у зв`язку із тим, що свідоцтво про вступ у спадщину було видано у 2013 році іншому спадкоємцю, яка отримала майно в цілому та реалізувала його на власний розсуд, в оформленні спадкових прав неповнолітнього спадкоємця обґрунтовано відмовлено. Відповідач зазначає, що про існування спадкоємця ОСОБА_2 їй не було відомо. В свою чергу відповідач ОСОБА_3 спадкове майно, яке в цілому належало їй на праві власності 20 жовтня 2024 року продала ОСОБА_7 , будь-яких заборон відчуження на дату продажу майна не було. Таким чином, позивач, будучи обізнаним про дату смерті спадкодавця ще у 2013 році, не звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав неповнолітнього спадкоємця, а зацікавився ними після спливу значного проміжку часу, у володіння майном не вступив, його не доглядав, не утримував, комунальні платежі не сплачував. На думку відповідача, вказане дає підстави вважати, що позивач об`єктивно міг довідатися про порушення його спадкових прав. Враховуючи викладене, на переконання відповідача, з 18 грудня 2013 року (часу видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину) почався перебіг позовної давності, натомість позивач звернувся до суду лише 09 серпня 2023 року після спливу трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Крім того, відповідач зауважує, що оскільки майно на яке може претендувати позивач відсутнє, то і внесення змін у свідоцтво про вступ у спадщину неможливе, за таких обставин обраний позивачем спосіб захисту є неналежним (а.с. 28-30 т. №2).

03 квітня 2025 року представником позивача адвокатом Колотухою К.А. подано відповідь на відзив (вх. №ЕП-4109) у якій зауважено, що строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом для сторони позивача не розпочався в силу вимог ч. 4 ст. 261 ЦПК України, так як на момент розгляду справи спадкоємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є неповнолітнім. Крім того, про порушення спадкових прав позивач дізнався після звернення до нотаріуса лише у червні 2023 року.

Разом з тим, представник позивача подала заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 грошову компенсації 1/2 частки ОСОБА_2 в порядку спадкування майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_6 (сина ОСОБА_4 ), а саме 1/2 від 63/100, тобто, 63/200 частки квартири АДРЕСА_1 . Представник позивача зауважує, що позивачем змінено лише предмет позову, не змінюючи його підстави (а.с. 35-40 т. №2).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2025 рокуприйнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову, а також витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. належним чином завірений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 серії та номер 1491 виданий 30.10.2024, а також належним чином завірені копії матеріалів справи заведеної нотаріусом з метою посвідчення вказаного договору купівлі-продажу (а.с. 53-54 т. №2).

27 червня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Колотухи К.А. про уточнення позовних вимог (вх. №56940), у якій остання вказала, що як слідує із п. 3 Договору купівлі-продажу №1491 вартість квартири становить 32000 доларів США. Так, враховуючи, що частка ОСОБА_2 в порядку спадкування майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_6 (сина ОСОБА_4 ) відповідає , тому просила стягнути грошову компенсацію 1/2 від 63/100, тобто, 63/200 частки квартири АДРЕСА_1 , що становить 10080 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 421267,39 грн (а.с. 103-104 т. №2).

14 липня 2025 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області заяву представника позивача адвоката Колотухи К.А. від 27 червня 2025 року прийнято до розгляду (а.с. 109 т. №2).

29 липня 2025 року представником відповідача адвокатом Івачковським В.В. подано відзив на позовну заяву, з урахуванням зміни предмету позову та уточнень, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, на думку відповідача, заявлені позивачем вимоги виходять із ціни майна станом на дату реалізації (продажу), а не на дату відкриття спадкової справи. З часу відкриття спадщини саме відповідач виконувала зобов`язання щодо утримання майна, у той час як позивач допомоги з його утримання не пропонував та був зареєстрований за іншою адресою. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2013 року, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Шарко О.В., вартість спадкового майна 63/100 частки квартири під номером АДРЕСА_1 складає 27,2 кв.м. в тому числі житлова 17,2 кв.м., вартість складає 103000 грн, а в цілому вартість майна становить 164057 грн. Також відповідач вказує, що при звернення до суду позивачем було надано оцінку вказаного майно згідно якої його вартість становить 368210 грн. Загалом відповідач не погоджується із визначеною позивачем сумою компенсації у розмірі 10080 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 421267,39 грн., оскільки дана сума є частиною суми продажу квартири, а не оціночної вартості станом на дату відкриття спадкової справи. При цьому, набуття права власності та відчуження квартири відбулося у встановленому законом порядку з дотриманням всіх процедур та порядків (а.с. 114-117 т. №2).

08 серпня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача адвокатом Колотухою К.А., згідно якої остання позовні вимоги з урахуванням зміненого предмету та уточнених позовних вимог просила задовольнити у повному обсязі. Зауважила, що твердження відповідачки про необізнаність щодо існування спадкоємця ОСОБА_2 не відповідають дійсності. Щодо вартості частки спадкового майна, яка підлягає компенсації зауважила, що необхідність у стягненні компенсації лише після відчуження відповідачкою квартири. Так, з метою дотримання засад справедливості та рівності неповнолітнього позивача до уваги слід брати ринкову вартість квартири саме на дату виникнення підстави для стягнення грошової компенсації, тобто на дату відчуження. Жодних доказів на підтвердження того, що відповідачка доглядала за квартирою, удосконалювала її, що могло б зумовити підвищення ринкової вартості, нею не надано. У той же час до листопада 2022 року дбав про житло та оплачував комунальні послуги ОСОБА_8 , а відповідачка з 2014 року постійно проживала, працювала і була зареєстрована та території США (а.с. 125-126 т. №2).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 141-142 т. №2).

14 січня 2026 року представником відповідача адвокатом Івачковським В.В. подано заяву про застосування строків позовної давності (вх. № 3921), зважаючи, що з часу видачі 18 грудня 2013 року оспорюваного свідоцтва про право на спадщину почався перебіг позовної давності, однак позивач звернувся до суду лише 09 серпня 2023 року після спливу трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові із зазначених підстав (а.с. 147-150 т. №2).

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Колотуха К.А. позовні вимоги підтримали з підстав викладених у заявах по суті справи та просили їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, адвокат Колотуха К.А. наголосила, що строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом не пропущено, зважаючи, що про порушення спадкових прав позивач дізнався після звернення до нотаріуса лише у червні 2023 року, до того ж на час звернення до суду з позовом та на момент розгляду справи спадкоємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не досяг повноліття. Зауважила, що згідно усталеної судової практики належним способом захисту порушених прав позивача є саме стягнення грошової компенсації, оскільки спірне майно відчужено на користь третьої особи, яка є добросовісним набувачем. Щодо розміру грошової компенсації вказала, що при її визначенні слід керуватися ринковою вартістю майна на час розгляду справи у суді, а не на момент оформлення спадкових прав

Представник відповідача адвокат Івачковський В.В. у судовому засіданні вказав, що позовні вимого відповідачем не визнаються з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зауважив, що позивачем не надано жодних доказів того, що відповідачем отримано обумовлену у договору купівлі-продажу суму коштів від відчуження спірного майна. Натомість при прийнятті спадщини було визначено вартість майна станом на 2013 рік, а також при зверненні позивачем із позовом ним було надано звіт про вартість майно, тому на переконання сторони відповідача заявлена до стягнення сума грошової компенсації не підтвердження жодними доказами. Окрім того, просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 63 років померла ОСОБА_4 про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17.06.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 10 т. №1).

Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на житло від 15.09.2008 ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 63/100 частки кооперативної квартири АДРЕСА_1 . Право власності на 63/100 частки квартири АДРЕСА_1 26.09.2008 Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за ОСОБА_4 та записано в реєстр. книгу №801 реєстр. №34 (а.с. 84).

ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.08.1983 відповідно (а.с. 15, 78).

ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 37 років помер ОСОБА_6 , який є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , повторно виданого 15.05.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 16.03.2011 Виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 14, 17).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне померлій майно.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №648/2013 до майна померлої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 до Першої вінницької нотаріальної контори звернулася її дочка ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини, у якій остання повідомила, що окрім неї інших спадкоємців передбачених законом, пережилого чоловіка та особи з якою спадкодавця проживали однією сім`єю немає (а.с. 71).

18.12.2013 державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Шарко О.В. видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №5-390. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 63/100 частки квартири під номером АДРЕСА_1 , належної померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого виконкомом Вінницької міської ради 15 вересня 2008 року, на підставі рішення 28.08.2008 року №2055, зареєстроване Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 26 вересня 2008 року за реєстровим №34 в реєстровій книзі №801 (а.с.116).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №335138704 від 09.06.2023 слідує, що 63/100 частки квартири АДРЕСА_1 зареєстровано на праві спільної часткової власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серії та номер 5-390, виданого 18.12.2013, видавник: Перша вінницька державна нотаріальна контори, ОСОБА_9 (а.с. 22-23).

30.06.2024 державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Берещук О.В. було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно статті 1266 Цивільного кодексу України, на майно, що залишилося, після смерті його бабусі ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько якого ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з тим, що на майно, яке належало ОСОБА_4 були вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом та проведено реєстрацію права власності (а.с. 120).

30.10.2024 між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу квартири, зареєстрований в реєстрі за №1491, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С., відповідно до якого ОСОБА_3 , як продавець, продала, а ОСОБА_7 , як покупець, купила квартиру номер АДРЕСА_2 (а.с. 60-62 т. №2).

Згідно п. 2 Договору купівлі-продажу квартири, відчужувана квартира належить продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.12.2013 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 5-390 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.04.2024 року Лукашенком В.Б., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, за реєстровим номером 2931; право власності продавця на відчужувану квартиру зареєстровано у ДРРПНМ 18.12.2013 року за номером відомостей про речове право 3922785 та 11.04.2024 року за номером відомостей про речове право 54527936, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 01, що підтверджується інформаційною довідкою із вказаного реєстру №401485476 від 30.10.2024 року.

Визначена сторонами ціна відчужуваного нерухомого майна становить 32000 (тридцять дві тисячі) доларів США, що за курсом продажу валют для Вінницької філії ПАТ «Державний ощадний банк України», який оприлюднено офіційним інтернет представництвом ПАТ «Державний ощадний банк України» на день укладання цього договору (41,65 гривень за 1 долар США) еквівалентно 1332800 (одному мільйону трьомстам тридцяти двом тисячам восьмистам) гривням, які, на виконання приписів ст. 691, 692 Цивільного кодексу України та у відповідності до цього договору, покупець сплатив продавцю у національній валюті України повністю, що підтверджується в тому числі підписами сторін на цьому договорі. Продавець свідчить про здійснення покупцем повного розрахунку за відчужувану за цим договором квартиру і заявляє про відсутність підстав у майбутньому позиватись до покупця з приводу розрахунку за цим договором (п. 3 Договору купівлі-продажу квартири).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №402448214 від 06.11.2024 слідує, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу серії та номер 1491 від 30.10.2024 (а.с. 31 т. №2).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що до спадкоємців першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя хто його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що син ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , який є батьком ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до смерті ОСОБА_4 .

Частиною першою статті 1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Для спадкування за правом представлення характерна черговість, як і для спадкування за законом. Спадкоємці за правом представлення спадкують в ту чергу, в яку спадкував би їх померлий родич.

Спадкування за правом представлення це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу (частина четверта статті 1268 ЦК України).

Враховуючи те, що ОСОБА_6 , який є батьком ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), тому ОСОБА_2 є такими, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 на підставі частини четвертої статті 1268 ЦК України.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 .

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша стаття 1267 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину.

Аналогічний висновок у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі №524/8320/21 (провадження №61-14943св23).

Встановивши, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями відповідно до рівності часток, тобто по частці у спадковому майні, а саме: 63/100 частки квартири АДРЕСА_1 , та взявши до уваги відчуження вказаної квартири після смерті спадкодавця, то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача грошової компенсації вартості його частки у такому майні.

Крім того, враховуючи, що відповідач під час розгляду справи не спростувала в порядку реалізації принципу змагальності сторін належними та допустимими доказами того, що визначена позивачем вартість частки квартири не відповідає її ринковій вартості, клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи не заявляла, тому суд час визначення розміру грошової компенсації вважає за необхідне врахувати наявні у справі докази вартості спадкового майна.

Що стосується визначення розміру грошової компенсації, то суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України).

Слід зауважити, що захист прав чи інтересів позивача має бути реальним, спрямованим на дійсне відновлення порушеного права та/або інтересу, а відтак з метою захисту порушеного права чи інтересу позивача при відчуженні спадкового майна розмір грошової компенсації вартості цього майна визначається, виходячи з його ринкової вартості на час розгляду спору в суді або на час добровільного врегулювання спору між сторонами цих правовідносин.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2022 (справа №461/12525/15-ц), яка підлягає обов`язковому врахуванню судом.

За умовами п. 3 Договору купівлі-продажу квартири від 30.10.2024 визначена сторонами ціна відчужуваного нерухомого майна становить 32000 доларів США. При цьому, продавем засвідчено здійснення повного розрахунку за відчужувану квартиру.

Крім того, враховуючи, що відповідач під час розгляду справи не спростувала в порядку реалізації принципу змагальності сторін належними та допустимими доказами того, що визначена позивачем вартість частки квартири не відповідає її ринковій вартості, клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи не заявляла, тому суд час визначення розміру грошової компенсації вважає за необхідне врахувати вартість майна, визначену у договорі купівлі-продажу.

При цьому суд звертає увагу, що будь-яких доводів та доказів на підтвердження здійснення відповідачем невід`ємних поліпшень квартири суду не надано.

Суд погоджується із вартістю майна, визначеною у договорі купівлі-продажу квартири від 30.10.2024 та вважає її саме ринковою. Відповідач, вказуючи на недоведеність отримання відповідачкою визначеної у договорі купівлі-продажу вартості майно, не надав жодних доказів щодо цього.

При цьому, суд не бере за основу звіт про оцінку майна №LV-230724-01 станом на 24 липня 2023 року, так як останній не є висновком експерта, а вказана оцінка проводилася більше двох років тому для визначення розміру судового збору при зверненні з позовом про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом. Разом з тим, після проведення оцінки квартиру було відчужено.

Зважаючи, що спадкове майно, а саме: 63/100 частки квартири АДРЕСА_1 , було відчужено відповідачем без згоди позивача та вибуло у власність іншої особи, то позивач має право на грошову компенсацію у розмірі 63/200 частини від дійсної вартості майна на час розгляду справи, тобто 10080 доларів США (32000 доларів США ? 63 / 200).

Такий спосіб захисту відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 по справі №125/2157/19 (провадження №14-40цс21).

Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про застосування судом до спірних правовідносин позовної давності, оскільки згідно із частиною четвертою статті 261 ЦК України у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. ОСОБА_2 як на час звернення до суду з позовом, так і на день розгляду справи у суді не досяг повноліття, таким чином заява відповідача про застосування позовної давності є безпідставною.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 355, 1216, 1217, 1220, 1221, 1269, 1266, 1267, 1268, 1280 ЦК України, ст. 13, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , грошову компенсацію 1/2 частки ОСОБА_2 в порядку спадкування майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_6 , а саме 1/2 від 63/100, тобто 63/200 частки квартири АДРЕСА_1 у розмірі 10080 (десять тисяч вісімдесят) доларів США.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 16.03.2011, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 );

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ).

Повний текст рішення суду складено 04 лютого 2026 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна