Справа № 357/8190/25
Провадження № 2-ві/357/1/26
У Х В А Л А

14 січня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сомок Олени Анатоліївни у справі № 357/8190/25, -

В С Т А Н О В И В :

13.01.2026 ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід судді по справі № 357/8190/25 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У заяві вказано, що позовна заява та додатки до позову надійшли до Білоцерківського міськрайонного суду через систему «Електронний суд», не з кабінету позивача, а подані представником позивача Супрун Єлизаветою Вікторівною, яка на думку відповідача неуповноважена на звернення до суду із вказаним позовом, оскільки в долучених додатках до позову відсутні документи, в яких був би визначений зміст трудових (посадових) обов`язків та повноважень підписанта діяти від імені позивача у суді за правилами самопредставництва, а також дані, що Супрун Є.В. являється адвокатом. Також, відповідач зазначає, що при зверненні до суду позивачем було порушено вимоги ст. 177 ЦПК України, оскільки до позову не додано доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. Так, в порушення ст. 185 ЦПК України, 9 липня 2025 року головуючим суддею Сомок О.А. у справі було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі № 357/8190/25. Однак, відповідачу було направлено лише копію цієї ухвали, без примірника позовної заяви та додатків. Відповідач вказує, що її викликали у судові засідання призначені на 12.08.2025, 10.09.2025 (за заявою відповідача справу було перенесено), 23.10.2025, 11.12.2025. Фактичне слухання справи відбулося лише 11 грудня 2025 року, тобто з порушенням норми ст.ст.275, 279 ЦПК України. В судовому засіданні, головуючим суддею було розпочато розгляд клопотання поданого 03.12.2025 відповідачем та лише у судовому засіданні було з`ясовано, що позивачем до позову надано статут підприємства не в повному обсязі. Не прийнявши рішення по клопотанню відповідача, за ініціативою головуючого судді, у справі було оголошено перерву до 21 січня 2025 року з метою отримання у позивача недолучених до позову доказів. Відповідач вважає, що головуючий суддя своїми діями у справі порушив вимоги п.7 ст. 81 та п.5. ст.279 ЦПК України.

На підставі викладеного, Степанець В.П. просить відвести суддю Сомок О.А. від розгляду справи № 357/8190/25, оскільки вважає, що головуючий суддя є необ`єктивним або зацікавленим у результаті справи на користь позивача.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сомок О.А. визнано необґрунтованою та передано на вирішення іншому судді, визначеному в порядку ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026, вказану заяву про відвід судді передано для розгляду судді Ярмолі О.Я.

Відповідно до змісту ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області судді Сомок О.А. перебуває цивільна справа № 357/8190/25 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Встановлено, що ухвалою судді Сомок О.А. від 09.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, при вирішенні заяви виходить з наступного.

Положенням ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Декларацією щодо принципів незалежності судової влади, прийнятої Конференцією голів Верховних судів країн Центральної та Східної Європи (о. Бріюні, Хорватія, 17.10.2015р.) закріплено принципи, які встановлюють стандарти незалежності судової влади, як однієї з трьох гілок державної влади у прийнятті рішень.

Суд враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - КЗПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1). Як зазначається у п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалених 17.11.2010, зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п. 11).

Тобто, у осіб, які беруть участь у справі, не має бути будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Також, у пунктах 28-32 рішення у справі «Газета «Україна - центр» проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. Аналогічна позиція висловлена ЄСПЛ й у пункті 66 рішення у справі «Бочан проти України».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пункті 43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, підставою для відводу заявник вказує на незадоволення процесуальними рішеннями головуючого судді, порушення суддею Сомок О.А. процесуальних норм, а саме ч. 7 ст. 81, ст. 185, 275, 279 ЦПК України.

Отже, мотивами відповідача для звернення до суду із заявою про відвід судді Сомок О.А. стали виключно незадоволення з процесуальними рішеннями судді, однак, такі мотиви не можуть бути підставою для відводу, а будь-які інші обставини із кола визначених законодавцем у ст. 36 ЦПК України відповідачем у своїй заяві не наведено.

Вирішуючи питання щодо відводу слід виходити із поняття упередженості судді в результаті розгляду справи, для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони мають бути доведені, а в даному випадку, будь-яких обґрунтованих доказів на підтвердження доводів заявника, не подано.

Аналізуючи підстави, які зазначені заявником для відводу судді, суд вважає, що вони не є такими, що свідчать про упередженість судді, оскільки заявником не доведено конкретних фактів та наслідків цих фактів (обставин), які можуть вплинути на об`єктивність розгляду даної справи.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що доводи відповідача не обґрунтовані, нею не зазначено і не доведено наявність обставин, які б вказували на необ`єктивність або упередженість головуючого судді у вказаній справі. Незгода відповідача із прийнятими судом процесуальними рішеннями не може слугувати підставою для усунення судді від розгляду справи. Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності або неупередженості судді, або ж слугували підставою для відводу судді з інших підстав, не виявлено.

Отже, заява відповідача, про відвід судді Сомок О.А. у справі не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36,40 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сомок Олени Анатоліївни у справі № 357/8190/25 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О. Я. Ярмола