ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 січня 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1814/25

Головуючий у першій інстанції - Лобода Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/103/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит - Капітал»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на заочне рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Лобода Н.В.), ухвалене у м.Бахмач,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №100994624 від 13 жовтня 2021 року в розмірі 63774 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 13 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 100994624, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 15 000 грн. Зазначений договір укладено в електронній формі через особистий кабінет позичальника, створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. Кредитні кошти були перераховані на картковий рахунок відповідача. 27 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №79-МЛ/Т, згідно з яким первісний кредитодавець ТОВ «Мілоан» відступив за плату новому кредитодавцю ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на дату подання позовної заяви утворилася заборгованість у розмірі 63774 грн, з яких 14550 грн заборгованість за тілом кредиту, 47724 грн заборгованість за відсотками, 1500 грн заборгованість за комісією, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки.

Заочним рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з відповідачки на користь позивча грошові кошти в сумі 15000 грн та 581,38 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору, 1920 грн витрат на правничу допомогу; у задоволенні решти вимог - відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту укладення між відповідачкою та первісним кредитором кредитного договору у порядку та на умовах, на які посилається позивач, оскільки ні анкета-заява на кредит № 100994624, ні сам договір про споживчий кредит № 100994624, а ні графік платежів і паспорт споживчого кредиту, що є його додатками, не містять відомостей про підписання договору у будь-який спосіб з боку відповідачки. Водночас суд, врахувавши, що платіжне доручення №33741680 та надані відомості АТ КБ «ПриватБанк» є належним доказом фактичного отримання відповідачкою кредитних коштів у сумі 15000 грн., які відповідачкою не спростовано, як і не надано доказів у підтвердження повернення грошових коштів. Дійшов висновку, що фактично отримані кошти підлягають поверненню відповідачкою позивачу, який набув права їх вимоги у законний спосіб. З урахуванням положень частини першої статті 141 ЦПК України судом проведено розподіл судових витрат та стягнуто з відповідача на користь позивача 581 грн 38 коп. судового збору та 1920 грн витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» просить скасувати заочне рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2025 року в частині часткового задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем було надано до суду копію кредитного договору, який укладався в електронній формі. Апелянт зазначає, що при відкритті цього договору в програмі для перегляду PDF-файлів (наприклад, Adobe Reader), чітко видно наявність одноразового ідентифікатора, який є електронним підписом відповідача, а факт того, що цей ідентифікатор не відображається при друкуванні документа, не нівелює його існування та юридичну силу в електронному оригіналі. Паперова копія є лише візуальним відображенням електронного документа, а не його оригіналом, який зберігається в електронній формі. Звертає увагу, що одноразовий ідентифікатор наявний не лише в електронній формі договору, що зберігається у позивача, але й був направлений самій відповідачці при укладенні договору. В матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію клієнта, яка підтверджує, що відповідачка ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , з якою укладено договір № 100994624 від 13.10.2021 року отримала одноразовий ідентифікатор L93211 та вказано номер телефону на який було відправлено ідентифікатор. Апелянт зазначає, що оригінал електронного договору про споживчий кредит №100994624 наявний у сторони позивача. Також апеллянт звертає увагу, що у довідці про ідентифікацію клієнта передбачено усі персональні дані відповідача, можна точно встановити кому саме було надіслано одноразовий ідентифікатор та ким підписано кредитний договір, тому вважає, що відповідач був належним чином ідентифікований, отримав одноразовий ідентифікатор та використав його для підтвердження своєї згоди на умови договору.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1,4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

По справі встановлено, що згідно з доданої до позовної заяви Анкети-заяви на отримання кредиту №100994624, яка створена 13 жовтня 2021 року на сайті tengo.ua, позичальнику ОСОБА_1 погоджено суму кредитування 15000 грн на строк 30 днів; ставку процентів - 1.00% за кожен день користування (а.с. 20 зворот - 21).

Згідно з договором про споживчий кредит №100994624 від 13 жовтня 2021 року з додатками у виді графіка платежів, ТОВ «Мілоан» зобов`язується надати ОСОБА_1 грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 15000 грн на строк 30 днів до 12 листопада 2021 року, шляхом переказу на картковий рахунок, із встановленням процентів за користування кредитом - 4500 грн, які нараховуються за ставкою 1.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, комісія за надання кредиту - 1500 грн, яка нараховується за ставкою 10.00% від суми кредиту одноразово (а.с.21 зворот- 25,26,27).

Положеннями п.6.1 та п.6.2 вищевказаного договору передбачено, що він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (оферта). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству (а.с.24 зворот).

Згідно з довідкою про ідентифікацію, ОСОБА_1 уклала договір №100994624 від 13.10.2021 ідентифікований ТОВ «Мілоан», підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором L93211, що відправлений їй 13 жовтня 2021 року на номер телефону НОМЕР_2 (а.с.27 зворот).

Згідно із платіжним дорученням №33741680 від 13 жовтня 2021 року платником ТОВ «МІЛОАН» отримувачу ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_3 було перераховано кошти згідно договору 100994624 в сумі 15000 грн (а.с.28).

З відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №100994624 вбачається, що загальний борг за договором становить 63774 грн, з яких 14550 грн - заборгованість по тілу кредиту, 47724 грн - борг по відсотках, 1500 грн - комісія (а.с.29).

Відповідно до Договору відступлення права вимоги №79-МЛ/Т від 27 січня 2022 року, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем, останній набув належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.29 зворот - 33).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т від 27 січня 2022 року, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №100994624 від 13 жовтня 2021 року на суму 63774 грн, яка складає 14550 грн - заборгованість за тілом кредиту, 47724 грн - заборгованість за відсотками, 1500 - комісія (а.с.34).

З досудової вимоги від 09 липня 2025 року № 21639814, яка була направлена на адресу Відповідачки, вбачається, що останній було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №100994624 від 13 жовтня 2021 року, запропоновано сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» (а.с.35 зворот).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту укладення між відповідачкою та первісним кредитором кредитного договору в електронній формі, оскільки ні анкета-заява на кредит № 100994624, ні сам договір про споживчий кредит № 100994624, а ні графік платежів і паспорт споживчого кредиту, що є його додатками, не містять відомостей про підписання договору у будь-який спосіб з боку відповідачки.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного:

Так, посилання ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» на PDF файл договору, який міститься у матеріалах справи у додатках до позову та який, завантаживши та відкривши через програмне забезпечення, дає змогу переконатись у наявності підпису та побачити одноразовий ідентифікатор відповідачки, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки при перевірці даного доводу шляхом завантаження через програмне забезпечення PDF файл договору, суд встановив наявність підпису тільки зі сторони представника ТОВ «Міолан» директора Вініченка О.В., проте відомості про одноразовий ідентифікатор, який має бути згенерований при підписанні відповідачкою ОСОБА_1 на договорі відсутній.

Однак, надана довідка про ідентифікацію ОСОБА_1 та підписання останньою кредитного договору №100994624 від 13.10.2021 одноразовим ідентифікатором L93211 об 20:01:56 узгоджується із положеннями п.6.1 та п.6.2 вищевказаного договору про можливість укладення договору в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства шляхом направлення SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника.

Таким чиним, умовами Договору про споживчий кредит №100994624 від 13.10.2021 ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 погодили всі істотні умови договору на виконання якого товариством були перераховані кошти позичальнику ОСОБА_1 13.10.2021 року на картковий рахунок № НОМЕР_4 відкритий у АТ КБ « Приват Банк».

За умовами кредитного договору, кредит надавався строком на 30 днів до 12.11.2021 року. Пунктом 2.3 договору сторонни передбачили можливість його пролангації за яким позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування ( з урахування усіх пролангацій). Таке збільшення ( продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування ( пролангацію) на стандартних ( базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною ( базовою ставкою наведенною в п.1.6 Договру в розмірі 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Отже, виходячи з умов укладеного договору строк дії кредитного договору не може перевищувати 90 днів, тобто можливість нарахування відсотків передбачених умовами договору у кредитодавця закінчувався 10.02.2022 року та в період дії кредитного договору нарахування відсотків повинно здійснюватись в розмірі 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 67500 грн за період з 13.10.2021 року по 10.02.2022 року. (750х90 днів)

Щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту апеляційний суд зазначає наступне.

У п. 1.5.1Договору про споживчий кредит №100994624 від 13.10.2021 передбачена комісія, пов`язана з наданням кредиту - 10 % від суми кредиту та дорівнює 1500 грн.

Відтак, комісія пов`язана із наданням послуги, зокрема перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" у цьому законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Таким чином включення до загальної суми заборгованості за кредитним договором комісії є обґрунтованим і узгоджується з умовами укладеного між сторонами договору.

Як вбачається з позовної заяви, звертаючись з позовними вимогами, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» просило стягнути з відповідачки не весь розмір заборгованості, а лише заборгованість нараховану первісним кредитором та зазначену у Реєстрі боржників до договору відступлення права вимоги №79-МЛ від 27.01.2022 року в розмірі 63774 грн, з яких 14550 грн прострочена заборгованість за кредитом, 47724 грн заборгованість за нарахованими відсотками,1500 грн заборгованість за комісією.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, заборгованість за відсотками за укладеним між сторонами договором з урахуванням меж заявлених вимог підлягає до стягнення в сумі 47724 грн.

Відтак, апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2025 року скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 6056 грн.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» було заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу із зазначенням розміру понесених витрат та додано до позову договір на надання професійної правничої допомоги № 0107 від 01липня 2025 року, акт наданих послуг від 06.07.2025 року, детальний опис наданих послуг від 06.07.2025 року, ордер за № 1381377, виписку ЄДРПОУ.( а.с.37-39)

Відповідно до Договору про надання професійної правничої допомоги № 0107 від 01липня 2025 року сторони передбачили, що вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 кредитну справу складає 8000 грн без ПДВ. Актом виконаних робіт від 06.07.2025 року сторони погодили, що клієнт зобов`язаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання акту.

Від сторони відповідача не надійшло заперечень на заяву позивача щодо розподілу судових витрат.

Ураховуючи, що апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» задоволено частково, а оскаржуване судове рішення - скасовано з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог, розмір позовних вимог, складність справи та об`єм виконаної роботи адвокатом, а також включення до об`єму виконаних робіт усної консультації, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції та складання позовної заяви, що є фактично підготовкою та поданням позову до суду, приймаючи до уваги що стороною відповідача не надано заперечень чи клопотань щодо розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідачки на його користь 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.3, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» задовольнити частково.

Заочне рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2025 року - скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» ( місце знаходження: 79029,м. Львів, вул.Смаль-Стоцького 1,корпус 28,4-й поверх, ) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 100994624 від 13.10.2021 року у розмірі 63774 грн, з яких: 14550 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 47724 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 1500 грн заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» 6056 грн судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанції та 4000 витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: