Провадження №2-н/447/95/26
Справа №447/364/26
У Х В А Л А

щодо відмови у видачі судового наказу

04.02.2026 суддя Миколаївського районного суду Львівської області Головатий А.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

02.02.2026 засобами системи «Електронний Суд» представник заявника ОСОБА_1 адвокат Бруснік І.А. подав до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, а також додатки до такої, суддя прийшов наступного висновку.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Наказне провадження це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказного провадження регламентовано в розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

У постанові Верховного Суду від 13.03.2023 у справі №359/10050/19 викладено висновок про те, що обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

У даному випадку факт проживання дитини з одним з батьків є обставиною, яка в силу вимог зазначених вище норм закону надає право матері чи батьку звертатись до суду із заявою про видачу судового наказу.

Відповідно до ст. 4, 11, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заінтересованих осіб, заявник при поданні заяви про видачу судового наказу повинен надати докази на підтвердження проживання з ним дитини.

Проте, у додатках до заяви про видачу судового наказу представник заявника долучив лише копію свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження двох дітей, копію паспорта та РНОКПП заявника, копію паспорта та РНОКПП боржника, ордер.

Враховуючи, що положення СК України передбачають присудження коштів на утримання дитини тільки в разі проживання дитини з заявником, підстави для винесення судового наказу та стягнення на користь матері аліментів на утримання дитини відсутні, оскільки разом із заявою про видачу судового наказу не надано всього належного обсягу інформації, яка стосується цих правовідносин, і є істотним для прийняття обґрунтованого судового рішення.

Суддя наголошує на тому, що обставина проживання дитини із заявником має визначальне значення для вирішення справи за заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, оскільки обґрунтовує саму наявність підстави для звернення особи до суду із такою заявою, а тому ця обставина підлягає обов`язковому доказуванню заявником при поданні до суду заяви про видачу судового наказу.

На підставі ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, з урахуванням того, що заявником та представником заявника не долучено доказів проживання дитини із заявником, відтак, у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини слід відмовити.

Керуючись ст. 4, 11, 12, 13, 81, 160, 165, 167 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення до суду з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Головатий А.П.