Справа №522/8013/26
Провадження №2/522/1167/26
УХВАЛА

24 лютого 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гресько Б.Ю.,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Марочкіна Володимира Олександровича про відмову від частини позовних вимог та заяву представника ОСОБА_1 адвоката Марочкіна Володимира Олександровича про зміну предмету позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Підготовче засідання по справі призначено на 23 лютого 2026 року.

09 лютого 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Марочкіна Володимира Олександровича про відмову від частини позовних вимог, у якому заявник просив закрити провадження у справі в частині наступних позовних вимог:

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кучеруком С.М. 03 березня 2010 року за реєстровим номером 134;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасувати запис в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису 455 в книзі 758пр-162.

Також, 09 лютого 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Марочкіна Володимира Олександровича про зміну предмету позову, у якому заявник просив викласти позовну вимогу у наступній редакції:

- витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

У підготовче засідання, призначене на 23 лютого 2026 року з`явився позивач та його представник, представник відповідача.

Представник позивача підтримав заявлені клопотання, просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про зміну предмету позову, вказував, що не допускається зміна предмету позову після направлення справи на новий розгляд.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання оголошено перерву до 24 лютого 2025 року для розгляду клопотання про відмову від частини позовних вимог та клопотання про зміну предмету позову.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Щодо клопотання про відмову від частини позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У ч.ч.2-3 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Постанова Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 містить висновки про те, що закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Марочкіна Володимира Олександровича про відмову від частини позовних вимог підлягає задоволенню, оскільки не суперечить закону та відповідає інтересам сторін.

Щодо клопотання про зміну предмету позову, суд зазначає наступне.

Вказане клопотання мотивовано тим, що відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки, ОСОБА_3 вважає себе власником квартири АДРЕСА_1 , яка вибула з його законного володіння за неукладеним договором, існують підстави для зміни предмету позову шляхом викладення його у новій, уточненій редакції без зміни його змісту.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19 зазначено, що «під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі 923/1061/18, від 19 грудня 2019 року у справі № 925/185/19, від 23 січня 2020 року у справі № 925/186/19».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі № 570/5639/16-ц (провадження № 61-19440св21) зазначено, що «зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Колегія суддів Верховного Суду не погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо повернення заяви про зміну предмета позову і вважає, що позивач має право на уточнення позовних вимог, враховуючи приписи статей 13, 175, 197 ЦПК України, якими передбачено виключне право позивача на визначення предмета та підстав спору, а також способу захисту порушеного права та інтересу. У цьому випадку суди не врахували вимоги статті 189 ЦПК України, за якими одним із завдань підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті».

Верховний Суд зазначає, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог.

Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову; збільшення або зменшення розміру позовних вимог; об`єднання позовних вимог; зміну предмета або підстав позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

У підготовчому засіданні представник відповідача заперечуючи проти задоволення клопотання про зміну предмету позову посилався на ч.4 ст.49 ЦПК України, відповідно до якої у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

В даному конкретному випадку, КЦС ВС постановою від 02 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково, рішення Приморського районного суду міста Одеси від 03 грудня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 травня 2020 року скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Проте, вимога про витребування спірного об`єкта нерухомого майна була однією із чотирьох позовних вимог, які були заявлені у первісному позові та яка була предметом розгляду в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції.

Так, у первісному позові позивач просив, в тому числі, витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

У клопотанні про зміну предмету позову, позивач просить викласти позовну вимогу в наступній редакції: витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Проте, до первісного позову були додані документи, що стосуються квартири АДРЕСА_1 . В подальшому заяви з процесуальних питань також стосувалися квартири АДРЕСА_1 .

30 листопада 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Байрактар О.В., подана в порядку статті 49 ЦПК України, у якій вона просила розглянути позов з урахуванням того, що було допущено технічну помилку відносно номеру будинку, а тому, просила ухвалити рішення відносно квартири у будинку АДРЕСА_3 .

У постанові КЦС ВС від 02 квітня 2025 року у справі №522/8013/18 судом розглядалося питання щодо квартири АДРЕСА_1 .

Саме тому, подане представником позивача клопотання за своїм змістом не може вважатися клопотанням про зміну предмету позову, оскільки, не відбувається змін матеріально-правової вимоги позивача до відповідача так як вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння була заявлена у первісному позові, а номер будинку було уточнено представником позивача під час розгляду справи, а тому, у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 255, 256, 259, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Марочкіна Володимира Олександровича про відмову від частини позовних вимог, у якому заявник просив закрити провадження у справі в частині наступних позовних вимог задовольнити.

Закрити провадження у справі в частині наступних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 :

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кучеруком С.М. 03 березня 2010 року за реєстровим номером 134;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасувати запис в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису 455 в книзі 758пр-162.

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Марочкіна Володимира Олександровича про зміну предмету позову (уточнення) залишити без задоволення.

Викласти позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15-ти днів.

В іншій частині ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення, ухвалене за наслідками розгляду справи.

Текст ухвали складено та підписано 24 лютого 2026 року.

Суддя Косіцина В.В.

24.02.26