Справа№592/1911/25
Провадження №2/592/131/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Онайка Р.А., за участі секретаря судового засідання Шапран Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів,

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить визнати таким що не підлягає виконанню виконавчий напис №36040 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Хара Н.С. 10.11.2020, стягнути з відповідача на користь позивача 43121,02 грн у порядку повернення безпідставно набутих коштів стягнутих за виконавчим написом та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що виконавчий напис №36040 вчинений з порушенням діючого законодавства та не відповідає вимогам ст.87-88 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус не переконався у безспірності заборгованості, не міг вчиняти напис на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідченим, зазначає, що позивач не отримував жодних вимог про усунення порушень за кредитним договором.

Ухвалою суду від 07.02.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису.

Ухвалою судді від 07.02.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, по справі призначено підготовчий судовий розгляд.

25.02.2025 до суду надійшов відзив, згідно якого заперечує, щодо задоволення позову у повному обсязі, вважає, що виконавчий напис вчинено правомірно, а матеріали справи не містять доказів стягнення з позивача на користь відповідача за виконавчим написом, крім того вважає заявлені витрати на правову допомогу необґрунтованими та неспівмірними, такими що підлягають зменшення.

Ухвалою суду від 23.06.2025 від приватного нотаріуса витребувано копію оспорюваного виконавчого напису.

Ухвалою суду від 10.11.2025 закрито підготовче провадження у справі справа призначена до розгляду по суті.

У судове засідання призначене на 10:00 12.01.2026 учасники провадження не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 10.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис №36040 про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» («Сенс Банк»), заборгованості за кедитним договором №501231222 від 29.01.2020 на загальну суму 91267,38 грн на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. (а.с.78 зворот).

На підставі спірного виконавчого напису, 15.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. відкрито виконавче провадження №63910751 (а.с.78).

Позивачка після укладення шлюбу 02.12.2023 (а.с.9) змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Так згідно ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» затверджений перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У зазначену Постанову Кабінетом Міністрів України своєю Постановою від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» внесені зміни. Так у п. 2 до переліку доповнені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме «пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 10.11.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Зі змісту наведених судових рішень вбачається, що у переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів немає кредитних договорів укладених у простій письмовій формі.

Враховуючи встановлені обставини та зазначені положення вбачається, що в порушення вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів які не відносяться до переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Таким чином нотаріус діяв незаконно, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 43121,02 грн у порядку повернення безпідставно набутих коштів стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне.

Позивачем доведено, що на підставі виконавчого напису №36040 від 10.11.2020 відкрито виконавче провадження №63910751 (а.с.28).

Згідно довідок з місця роботи позивачки було, з останньої було утримано за виконавчим провадженням №63910751 за період з березня 2021 по грудень 2021 було утримано 14765,25 грн (а.с.13), січень 2022 по грудень 2022 3665,80 грн (а.с.14), січень 2023 по грудень 2023 9072,36 грн (а.с.15), січень 2024 по грудень 2024 14009,50 грн (а.с.16), січень 2025 1608,11 грн, а разом 43121,02 грн.

Відповідачем надано довідку щодо надходження коштів на погашення кредитного договору №501231222 від 29.01. з 10.11.2020 по 24.02.2025, згідно якого здійснено повернення боргу ВП 63910751 боржник ОСОБА_4 13.05.2021 на суму 575,58 грн, 11.06.2021 на суму 1773,07 грн, 26.07.2021 на суму 818,40 грн, 16.09.2021 на суму 1372,66 грн, 18.11.2021 на суму 1627,93 грн та 01.02.2022 на суму 1420,98 грн.

Згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це| майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 4 у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок: «предметом регулювання Глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, комі підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Порядок стягнення грошових коштів у виконавчому провадженні, розподіл та порядок виплати стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум регулюється ЗУ «Про виконавче провадження».

Витрати виконавчого провадження включають в себе не лише суму стягуваної заборгованості, а й інші витрати, зокрема такі як виконавчий збір, винагорода виконавця, авансові внески стягувача.

Відповідач зазначає, що за виконавчим провадженням відкритим на підставі оспорюваного виконавчого напису, йому було перераховано кошти у загальній сумі 7589,25 грн на підтвердження чого надає відповідну довідку.

В той же час зазначена позивачем сума, яку він просить стягнути з відповідача різниться з сумою зазначеною в довідці відповідача, а довідки які підтверджують відрахування з заробітної плати не містять відомостей на які саме цілі у виконавчому провадженні було здійснено відрахування.

Тож, враховуючи, що суд дійшов висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто кошти на рахунок відповідача зараховані безпідставно, а отже кошти у розмірі 7589,25 грн стягнуті з позивача на підставі виконавчого напису №36040 від 10.11.2020 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у разі якщо позивачем буде встановлено що решта коштів було стягнуто в рахунок витрат виконавчого провадження, він не позбавлений можливості звернутися до суду відповідної юрисдикції з позовом щодо стягнення витрат виконавчого провадження.

Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн, витрати зі сплати судового збору при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, як доказ підтвердження останніх позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 03.12.2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги, квитанція на суму 5000,00 грн.

Відповідно до п.4, 5, 6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із :1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, заперечення сторони відповідача, складність даної справи, яка була призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження, зважаючи на принципи співмірності судових витрат та співвідношення їх розміру до предмета спору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення витрат на правову допомогу понесені позивачем

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пілягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру позовних вимог, за позовному вимогу про скасування виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у розмірі 1211,20 грн, за позовну вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 213,17 грн (7589,25*1211,20/43121,02), за заяву про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн, та витрати на правову допомогу у розмірі 879,96 грн (7589,25*5000/43121,02), а разом 2909,93 грн.

Керуючись ст. 158, 263-265, 268, 288 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 10.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за №36040 про стягнення з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» («Сенс Банк»), заборгованості за кедитним договором №501231222 від 29.01.2020 на загальну суму 91267,38 грн

Стягнути з АТ «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом від 10.11.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 36040, грошові кошти в сумі 7589,25 грн.

Стягнути з АТ «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2909,93 грн.

Заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.02.2025 - зупинення стягнення по виконавчому провадженню № 63910751, про примусове виконання виконавчого напису № 36040 від 10.11.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» («Сенс Банк»), заборгованості за кедитним договором №501231222 від 29.01.2020 на загальну суму 91267,38 грн, скасувати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 12.01.2026.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», Є

, адреса м.Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, адреса АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, адреса 01054, м.Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, оф.215.

Суддя Роман ОНАЙКО