Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2026 Справа №607/16262/25 Провадження №2/607/1765/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1381787 від 24.12.2020 в розмірі 8 320,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 24.12.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір №1381787 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає відповідачу грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 4 000,00 грн. зі стандартною процентною ставкою 1,9 % на день, дата надання кредиту 24.12.2020, строк кредиту 30 днів, цільове призначення на споживчі потреби. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти у сумі 4 000,00 грн., шляхом перерахування на його картковий рахунок. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом 12.06.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 8 320,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 4 320,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до умов якого, до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 07.09.2021 р. ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача щодо стягнення кредитної заборгованості.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2025 позовну заяву залишено без руху, надавши представнику позивача строк п`ять днів для усунення недоліків.

19.08.2025 представником позивача на виконання ухвали від 19.08.2025 подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» не з`явився, у прохальній частині позову просив про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.12.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір №1381787 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідач надав згоду на укладення договору та підтвердив, що ознайомлений з всіма умовами правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту ТОВ «Лінеура Україна», а також повністю розумів та погодився з існуючими умовами та зобов`язався їх виконувати. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на платіжну картку НОМЕР_1 у сумі 4 000,00 грн. на 30 днів з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день, зниженою процентною ставкою 0,01 % в день (п.п. 1.2, 1.3, 1.4.1, 1.4.2, 2.1 договору).

Згідно п. 4.1 Договору, у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн (включно) клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткової угоди до договору.

Як вбачається з додатку №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1381787 від 24.12.2020, що є графіком платежів, дата повернення позики та сплати нарахованих процентів 23.01.2021, сума кредиту 4 000,00 грн, сума нарахованих процентів 12,00 грн, разом до сплати 4 012,00 грн.

Довідкою про ідентифікацію підтверджено клієнта ОСОБА_1 , одноразовий ідентифікатор: Т836, час відправки ідентифікатора 24.12.2020 на номер телефону НОМЕР_2 .

Згідно повідомлення №2643_52 від 02.07.2025, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, відповідно до укладеного договору на переказ коштів ФК-19/03-21 від 12.03.2019, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 24.12.2020 на суму 4000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 75937508, призначення платежу: Зарахування на карту НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 6.1.3 договору №1381787 від 24.12.2020 ТОВ «Лінеура Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта.

Судом також встановлено, що 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до умов якого, первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором №1381787 від 24.12.2020 укладеним з відповідачем.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-07092021 від 07.09.2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором №1381787 від 24.12.2020 в сумі 8320,00 грн

07.09.2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №1381787 від 24.12.2020 до позивача, у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача.

Згідно витягу реєстру боржників до договору факторингу № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 р. позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1381787 від 24.12.2020 в сумі 8 320,00 грн.

Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №1381787 від 24.12.2020, ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» в сумі 8 320,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 4 320,00 грн. прострочена заборгованість за процентами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України, передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст. 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Пунктами 5 та 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вказаний кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання, передбачені, укладеним в установленому законом порядку, кредитним договором, внаслідок чого має непогашену заборгованість в сумі 8 320,00 грн. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивачем подано заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн.

При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу суд виходить з такого.

За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору № 09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.2025 року, укладеного з адвокатом Пархомчуком С.В.; довіреність; акт про отримання правової допомоги від 15.09.2025 року, згідно якого, вартість послуг з надання правової допомоги складає 10 500,00 грн.; платіжну інструкцію № 996 від 15.09.2025, відповідно до якої, адвокату Пархомчуку С.В. позивачем перераховані кошти у сумі 10 500,00 грн. за надання правничої допомоги; свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю.

Разом з тим, на переконання суду вказані позивачем види послуг мають необґрунтовано завищену вартість, тобто вбачається неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи, розгляд якої проводився у порядку спрощеного позовного провадження, оскільки віднесена до категорії малозначних справ, відтак представництво інтересів представником у судових засіданнях не здійснювалось.

Таким чином, виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також із врахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд приходить до висновку за необхідне зменшити розмір заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн до 3000,00 гривень, оскільки на думку суду, виходячи із складності даної справи, саме такий розмір витрат правової допомоги є необхідним і неминучим для позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 15-16, 509, 525-526, 530, 625-626, 628, 633-634, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 133, 137, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 263-266, 274, 280, 282-284, 289, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 1381787 від 24.12.2020 в розмірі 8 320,00 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» 2 422, 40 гривень сплаченого судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» 3000 гривень витрат на правничу допомогу.

Копію рішення суду направити сторонам по справі.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», адреса місця знаходження: вул. Саперне Поле, будинок, 12, інше нежитлове прим 1008, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич