Справа № 133/2351/25
Провадження № 22-ц/801/280/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дурач О. А.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 рокуСправа № 133/2351/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя - доповідач),

суддів Сопруна В.В., Оніщука В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження справу № 133/2351/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 4.08.2025, ухвалене у складі судді Дурач О.А. в приміщенні суду в м. Козятин, -

в с т а н о в и в :

30.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило : (1) стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 911809793 від 3.07.2022 в розмірі 41320,20 грн; (2) стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме : судовий збір в розмірі 2422,40 грн, втрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 3.07.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 911809793 на суму 8500 грн у формі електронного документа, з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9X8U9. Первісний кредитор зобов`язання до договором виконав, перерахував 8500 грн 3.07.2022 на банківську картку № НОМЕР_1 відповідача, яку відповідач зазначив у заявці при укладенні кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, на виконання якого підписали Реєстр прав вимоги № 193 від 06.09.2022, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги. Вказане додатково підтверджується актом звірки взаємних розрахунків та протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги.

30.10.2023 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн фінанс») укладено договір факторингу № 30/1023/01, розділом 2 якого визначено, що ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити фактору вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон плюс» за плату та на умовах, визначених цим договором. ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на виконання договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 19.12.2024 до договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимог. Для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зі сторони ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» згідно договору факторингу 2 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до договору факторингу 2 (до якого також входило відступлення права вимоги щодо заборгованості відповідача по кредитному договору) до позовної заяви додано платіжна інструкція.

29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до п.1.2. Договору факторингу 3 перехід від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додаткам № 2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 29.05.2025 за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 41320 грн. 20 коп., яка складається з: 8500 грн - заборгованість за тілом кредиту; 32820 грн. 20 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за кредитом, на підтвердження чого позивачем надано виписку з особового рахунку відповідача на період 29.05.2025 - 05.06.2025.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 4.08.2025 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 911809793 від 3.07.2022 в загальній сумі 41320 грн 20 коп, яка складається з: 8500 грн заборгованість за тілом кредиту; 32820 грн 20 коп заборгованість по несплаченим відсоткам за кредитом, станом на 5.06.2025. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн 40 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить : скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову; стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633 грн.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що (1) судом першої інстанції не враховано, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено 3.07.2022, натомість договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений 28.11.2018. Тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018. В свою чергу, ТОВ «Таліон Плюс» не могло передати не набуте право грошової вимоги до ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» за договором факторингу від 30.10.2023, а ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» не могло передати - ТОВ «ФК «Ейс» за договором факторингу від 29.05.2025; (2) долучена до справи копія витягу з Реєстру прав вимоги від 6.09.2022 сформована на окремих аркушах та викликає сумніви у достовірності такого документа; позивачем не надано копії реєстру прав вимоги, оформленого відповідно до додатку до договору факторингу № 28 /1118-01 від 28.11.2018; (3) позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28.11.2018; (4) долучена до справи копія витягу з Реєстру прав вимоги, підписана між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не відповідає формі додатку № 1 до договору факторингу № 30/1023/01, у ньому не заповнені всі обов`язкові графи, зокрема «сума фінансування», він сформований на окремих аркушах та викликає сумніви у достовірності такого документа; (5) позивачем не надано копії реєстру прав вимоги, оформленого відповідно до додатку до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025; (6) суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості по відсотками не врахував те, що строк кредитування позичальником продовжено не було, відтак нарахування відсотків після спливу погодженого сторонами у договорі 30-ти денного строку кредитування не може вважатися правомірним, відтак розмір заборгованості за відсотками за кредитним договором № 911809793 належить нарахувати лише в межах строку кредитування, а саме з дня укладення договору 3.07.2022 і до дня закінчення строку його дії.

30.12.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 14730/25-вх) ТОВ «ФК «Ейс», в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 4.08.2025 у справі з ціною позову (41320,20 грн), що є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (99840 грн).

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 756/1529/15-ц).

Рішення суду першої інстанції частково не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Щодо кредитного договору № 911809793 від 3.07.2022.

3.07.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 911809793 на суму 8500 грн у формі електронного документа, з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9X8U9 /а. с. 64 зворотна сторона - 72/.

Первісний кредитор зобов`язання до договором виконав, перерахував 8500 грн 3.07.2022 на банківську картку № НОМЕР_1 відповідача, яку відповідач зазначив у заявці при укладенні кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням від 3.07.2022 /а. с. 31, 41/

На аркушах справи 42-43 міститься алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів.

На аркуші справи 44 знаходиться довідка щодо дій позичальника в Інформаційного-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

На аркушах справи 45-51 міститься Порядок дій споживача в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «Moneyveo».

На аркуші справи 52 знаходиться заявка на отримання грошових коштів в кредит від 2.07.2022, в якій зазначена загальна інформація, персональні дані, адреса та номер карточки споживача.

На аркушах справи 53-57 містяться Правила надання грошових коштів у позичку, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

На аркушах справи 63-64 містяться паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 911809793 від 3.07.2022.

На аркуші справи 79 міститься виписка з особового рахунку за кредитним договором № 911809793 від 3.07.2022, відповідно до якої станом на 5.06.2025 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 41320,20 грн, з них : 8500 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 32820,20 грн прострочена заборгованість за процентами.

Відповідно до відповіді АТ «Універсал Банк» від 10.07.2025 № БТ/Е-7415 на № Е/11400-Л від 3.07.2025 на виконання ухвали від 2.07.2025 у даній справі, повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано картку № НОМЕР_2 . 3.07.2022 на зазначену карту надійшло зарахування в сумі 8500 грн /а. с. 117, 119/.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № 911809793 розмір заборгованості по тілу кредиту 8500 грн, по процентам 32820,20 грн (за період з 7.09.2022 по 20.12.2023, 470 днів).

Щодо договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, на виконання якого підписали Реєстр прав вимоги № 193 від 06.09.2022, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги /а. с. 12-17/.

На аркушах справи 17-18 містяться додаткові угоди № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 28.12.2022, № 32 від 31.12.2023, до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 193 від 6.09.2022, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 911809793 від 3.07.2022 в розмірі 20043 грн, з них 8500 грн заборгованість по тілу кредиту та 11543 грн заборгованість по процентам /а. с. 10-11/.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № 911809793 розмір заборгованості по тілу кредиту 8500 грн, по процентам 11543 грн (за період з 3.07.2022 по 6.09.2022, 65 днів) /а. с. 82-83/.

На аркушах справи 103, 104 зворотна сторона міститься акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2022 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги № 193 від 6.09.2022 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 93 від 6.09.2022.

Щодо договору факторингу № 30/1023/01 від 30.10.2023.

30.10.2023 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн фінанс») укладено договір факторингу № 30/1023/01, розділом 2 якого визначено, що ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити фактору вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон плюс» за плату та на умовах, визначених цим договором /а. с. 98-102/.

ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на виконання договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 19.12.2024 до договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимог.

Для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зі сторони ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» згідно договору факторингу 2 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до договору факторингу 2 (до якого також входило відступлення права вимоги щодо заборгованості відповідача по кредитному договору) до позовної заяви додано платіжна інструкція від 22.12.2023 № 5279 /а. с. 97/.

Щодо договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025.

29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до п.1.2. Договору факторингу 3 перехід від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додаткам № 2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги /а. с. 92-96/.

Відповідно до реєстру боржників № б/н від 29.05.2025 за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 41320 грн. 20 коп., яка складається з: 8500 грн - заборгованість за тілом кредиту; 32820 грн. 20 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за кредитом, на підтвердження чого позивачем надано виписку з особового рахунку відповідача на період 29.05.2025 - 05.06.2025 /а. с. 90-91/.

Відповідно до платіжної інструкції № 243, 245-248 від 4.06.2025 ТОВ «ФК «Ейс» перераховано ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» здійснено часткову оплату фінансування за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 /а. с. 84/.

На аркуші справи 87 міститься акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 41320,20 є доведеними та обґрунтованими. Суд дійшов висновку, що доведеним є також розмір витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн, оскільки як убачається із акту прийому-передачі наданих послуг та додаткової угоди до нього адвокатом відповідно до договору про надання правової допомоги складено позовну заяву вартістю 5000 грн за дві години роботи, вивчення матеріалів справи вартістю 1000 грн за дві години роботи, підготовка адвокатського запиту вартістю 500 грн та клопотання про витребування доказів вартістю 500 грн на загальну вартість 7000 грн, разом з тим, вивчення матеріалів справи входить у складання позовної заяви, а тому суд уважає, що такі витрати в сумі 1000 грн є недоведеними, а тому у їх стягненні слід відмовити. Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн судового збору та витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн, підлягають стягненню з відповідача.

Висновки суду першої інстанції зроблені частково за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Щодо договору кредитної лінії № 911809793 від 3.07.2022, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 ..

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами (частина перша статті 13 Закону України «Про споживче кредитування»).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено судом першої інстанції, 3.07.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 911809793 на суму 8500 грн у формі електронного документа, з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9X8U9 /а. с. 64 зворотна сторона - 72/.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

В апеляційній скарзі відповідачем не заперечується факт укладення договору кредитної лінії № 911809793 від 3.07.2022.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

В силу припису статті 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем укладання договору кредитної лінії № 911809793 від 3.07.2022.

Щодо доведеності позивачем відступлення права вимоги за договором кредитної лінії № 911809793 від 3.07.2022 до відповідача.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом».

Суду не надано доказів на спростовування презумпції правомірності договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», договору факторингу № 30/1023/01 від 30.10.2023, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс»,

У постанові ВС від 7.01.2026 у справі № 727/2790/25 зазначено, що майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення.

Зважаючи на наведене, колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018.

Щодо доведеності розміру заборгованості за кредитним договором.

У постанові Верховного Суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19) зазначено, що: в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

3.07.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 911809793, відповідно до умов якого, сторонами погоджено, зокрема :

за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 8500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 2.1);

кредитодавець надає позичальнику перший Транш за договором в сумі 8500 грн одразу після укладання договору, орієнтовна дата повернення якого 2.08.2022 (п.2.3);

на момент укладення цього договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування 2.08.2022, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п.7.1);

якщо позичальник здійснить дострокове повернення всієї суми отриманого кредиту до закінчення строку дисконтного періоду, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування кредитом будуть визначатись за процентною ставкою 383,25 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,05 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним (дисконтна процентна ставка) (п.8.5.1);

зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається з процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним (п. 8.4);

Позивачем здійснено нарахування відсотків за наступною формулою :

8500 грн (сума виданого кредиту) х 30 (строк кредиту) х 1,05 (процентна ставка) / 100 = 2677,50 грн (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 30 днів, період з 3.07.2022 по 2.08.2022); Цей розмір відсотків визнається відповідачем в апеляційній сказі.

Відповідно до п. 12.4 договору сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитора проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

6.08.2022 нараховано позивачем різницю 1013,20 грн між нарахованими процентами та Базовою процентною ставкою за фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.

8500 х 2,98 % / 100 = 253,30 х 36 (днів) = 8865.50 (період з 7.08.2022 по 6.09.2022, 35 днів). Всього за період з 3.07.2022 по 6.09.2022 нараховано позивачем процентів в розмірі 11543 грн.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 193 від 6.09.2022, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 911809793 від 3.07.2022 в розмірі 20043 грн, з них 8500 грн заборгованість по тілу кредиту та 11543 грн заборгованість по процентам /а. с. 10-11/.

За період з 7.09.2022 по 29.11.2022 нараховано процентів в розмірі 21277,20 грн (8500 х 2.98 %/ 100 = 253,30 х 84 (дні) = 21277,20 грн.

Виходячи з наведеного, загальний розмір заборгованості по процентам становить 32820 грн 20 коп, з них : 2677,50 (строк кредитування 30 днів, 1,05 % (процентна ставка), період з 3.07.2022 по 2.08.2022); та 30142,70 грн (на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, 2.98 % (процентна ставка), період з 7.08.2022 по 29.11.2022).

У постанові ВС від 31.01.2024 в справі № 183/7850/22, від 31.07.2024 у справі № 161/11703/22 зазначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам на підставі частини другої статті 625 ЦК України під час дії воєнного стану після закінчення строку кредитування (з 7.09.2022 по 29.11.2022) в розмірі 21277,20 грн.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заслуговує на увагу частково, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії № 911809793 від 3.07.2022 в загальній сумі 11177,50 грн, з них : 8500 грн заборгованість за тілом кредиту; 2677,50 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за кредитом (період з 3.07.2022 по 2.08.2022). В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам на підставі частини другої статті 625 ЦК України в розмірі 30142,70 грн (період з 7.08.2022 по 29.11.2022) слід відмовити за їх необґрунтованістю.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

При поданні апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в розмірі 3633 грн /а. с. 153/.

Апеляційним судом задоволено апеляційну скаргу частково, в розмірі 2650,27 грн (11177,50 грн х 100 : 41320,20 = 27,05 %; 100 - 27,05 = 72,95 %; 3633 х 72,95 % = 2650,27 грн).

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (частина десята статті 141 ЦПК України).

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Враховуючи те, що апеляційна скарга задоволена апеляційним судом частково, рішення суду першої інстанції змінено, беручи до уваги положення частини десятої статті 141 ЦПК України, з позивача слід стягнути на користь відповідача різницю судових витрат в розмірі 101,51 грн(2422,40 х 27,05 % = 655,26 грн; 7000 (розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу) = 1893,50 грн; всього 2548,76 грн; 2650,27 - 2548,76 = 101,51 грн)

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 4.08.2025 змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором кредитної лінії № 911809793 від 3.07.2022 в загальній сумі 11177,50 грн, з них : 8500 грн заборгованість за тілом кредиту; 2677,50 грн заборгованість по відсоткам за кредитом (період з 3.07.2022 по 2.08.2022).

В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам на підставі частини другої статті 625 ЦК України в розмірі 30142,70 грн (період з 7.08.2022 по 29.11.2022) відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 101,51 грн.

Поновити дію рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 4.08.2025.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. В. Сопрун

В. В. Оніщук