Провадження №2/466/934/26
04 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м.Львова
в складі: головуючої судді Федорів О.П.,
з участю: секретаря судового засідання Заяць У.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
1. 21 листопада 2025 року представник позивача подав позовну заяву про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №16.02.2024-100003408 від 16 лютого 2024 року у загальному розмірі 27 811, 92 грн та 2 422,40 грн сплаченого судового збору.
2.Позов обґрунтовувався тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ТОВ «Споживчий центр», позивач), як кредитодавець, та ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , відповідач), як позичальник, 16 лютого 2024 року уклали Кредитний договір (оферти) № 16.02.2024-100003408. Відповідно до умов цього договору позичальнику 16 лютого 2024 року надано кредит у розмірі 14 000 грн на 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 04 липня 2024 року; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір неустойки, передбаченої договором, - 1140 грн, що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
3.Представник позивача зазначив, що відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконала свого обов`язку щодо своєчасного їх повернення, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 27 811, 92 грн, з яких 10 063,84 грн - за тілом кредитом, 14 248,08 грн - за процентами, та 3 500 грн неустойки. Просив суд стягнути відповідну заборгованість з відповідача на користь позивача.
Процесуальні рішення та позиції сторін
4.24 листопада 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
5.Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року, 19 січня 2025 року відкладено розгляд справи у зв`язку з неявками відповідача.
6.Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
7.Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, і на підставі частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважав, що вона не з`явилася у судове засідання без поважних причин.
8.Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
9.З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
10.Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, які вважав достатніми.
Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
11.16 лютого 2024 року ОСОБА_1 шляхом використання електронного одноразового ідентифікатора підписала заявку кредитного договору №16.02.2024-100003408 (кредитної лінії) (а.с. 21-23).
13.Частиною кредитного договору № 16.02.2024-100003408 від 16 лютого 2024 року є також Пропозиція про укладення кредитного договору (офера) (кредитної лінії) від 16 лютого 2024 року (а.с.18-21), Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 16.02.2024-100003408 від 16 лютого 2024 року (а.с.22), Інформаційне повідомлення позичальника (а.с.23), паспорт споживчого кредиту (а.с.16).
14.Квитанцією системи LiqPay підтверджується, що 16 лютого 2024 року видано 14 000 грн за договором №16.02.2024-100003408 на рахунок за реквізитами, вказаними відповідачкою (а.с.34, 22).
15.Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість відповідача перед позивачем за договором №16.02.2024-100003408 становить 27 811,92 грн та складається з: 10 063,84 грн - за тілом кредитом, 14 248,08 грн - за процентами, та 3 500 грн неустойки (а.с. 24).
Норми права, що підлягають застосуванню
16.За змістом статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
17.Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).
18.Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
19.Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України).
20.Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
21.Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
22.Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
23.Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).
24.Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
25.Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
26.Згідно із частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України, норми якої в силу частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
27.Із положень статті 546 Цивільного кодексу України слідує, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
28.Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Оцінка та мотиви суду
29.Судом установлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини.
30.Дослідженими доказами підтверджується, що відповідач-позичальник оформив заявку у позивача-кредитодавця на отримання кредитних коштів. Суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору.
31.Так за кредитним договором №16.02.2024-100003408 від 16 лютого 2024 року Позичальнику надається Кредит на суму 14 000 грн на строк 140 днів з дати його надання (до 04 липня 2024 року). Сторони узгодили розмір процентної ставки. Окрім того, договором передбачена неустойка у розмірі 140 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
32.Кредитодавець умови договору виконав надав кредит та здійснював його обслуговування. Відповідач, натомість, не повернула кредитні кошти, у результаті чого виникла заборгованість, яка складається з: 10 063,84 грн - за тілом кредитом, 14 248,08 грн - за процентами.
33.У частині основної суми боргу, заборгованості за процентаминаданий представником позивача розрахунок суд вважає такими, що проведений правильно.
Щодо підстав для стягнення пені
34.Відповідно до статті 4 Цивільного кодексу України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
36.Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
37.Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05години 30хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
38.За змістом частини 2 статті 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
39.Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 у справі №362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет ЦК України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів.
40.Зі системного аналізу приписів пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» і пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд доходить висновку, що предметом регулювання відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не є правовідносини щодо нарахування пені у кредитних спорах під час дії воєнного стану, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, - прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
41.Оскільки, як установлено судом, пеня за кредитним договором нарахована під час дії воєнного стану, тому відповідач звільняється від обов`язку її сплати на користь позивача.
42.Отже вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за кредитним договором є безпідставними.
43.З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. З відповідачки на користь позивача необхідно стягнути: заборгованість за кредитним договором №16.02.2024-100003408 від 16 лютого 2024 року в розмірі 24 311, 92 грн, яка складається з 10 063, 84 грн заборгованості за тілом кредиту та 14 248,08 грн заборгованості за процентами.
Розподіл судових витрат
44.Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 2 422,40 грн сплаченого судового збору.
45.Частинами 1, 2 статті 141Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
46.Отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 87% від заявленої ціни позову.
Керуючись статтями 4, 5, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №16.02.2024-100003408 від 16 лютого 2024 року у розмірі 24 311 (двадцять чотири тисячі триста одинадцять) грн 92 коп.
3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 107 (дві тисячі сто сім) грн 49 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
5.Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, , МФО 305299, р/р НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуюча О.П. Федорів