ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 625/56/25 Головуючий суддя І інстанції Лосєв Д. К.
Провадження № 22-ц/818/308/26 Суддя доповідач Яцина В. Б.
Категорія: завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, крім відшкодування шкоди на виробництві
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» в особі представника Олійник Євгенії Олександрівни на рішення Коломацького районного суду Харківської області від 08 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулись до суду з позовом до ТдВ «Альфа Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що 20 грудня 2024 року близько 17 год. 45 хв. в м. Харків на просп. Лозовенівському відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 виїхав на зустрічну смугу руху де відбулося лобове зіткнення з автомобілем «IVECO 80E21», д.н.з. НОМЕР_2 з фактично встановленим номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , який сидів на задньому боковому сидінні від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харків) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві 20 грудня 2024 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011628 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України.

Станом на дату виникнення цієї дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ СК "Альфа Гарант", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №218701984.

Позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які є доньками загиблого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка є дружиною загиблого, вказують, що у зв`язку з втратою годувальника в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди їм було завдано значної матеріальної та непоправної моральної шкоди.

Покликаючись на положення ст. 1166, 1187 ЦК України, ст. 6, 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на час настання страхового випадку, просили стягнути з відповідача на користь: ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 144000 грн. 00 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 16000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 15140 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу; ОСОБА_2 144000 грн. 00 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 8000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 15140 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу та на користь ОСОБА_1 стягнути 8000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 9084 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

У відзиві на позовну заяву представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» зазначав, що позовні вимоги є необґрунтованими та передчасними, а тому просив суд залишити позов без розгляду. Разом з тим у відзиві зазначено, що на даний час досудове розслідування за фактом вказаної ДТП триває, що позивачку ОСОБА_3 навіть не визнано потерпілою у кримінальному провадженні. Також у відзиві заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу (правову) допомогу.

Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 08 травня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ТдВ «СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в розмірі - 144 000 гривень; страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі - 16000 гривень; понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в розмірі - 144 000 гривень; страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі - 8000 гривень; понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі - 8000 гривень; понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» на користь держави 3464 гривень 96 копійок судового збору.

В апеляційній скарзі представник ТДВ «СК «Альфа Гарант» адвокат Олійник Є.О. посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення скасувати, новим рішенням у задоволенні позову відмовити.

Скарга мотивована тим, що відносно водія ОСОБА_5 за наслідками ДТП протокол про адміністративне правопорушення взагалі не складався, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 судом не приймалась, тобто жодних документів, які підтверджують вину у вчиненні ДТП водія ОСОБА_5 у справі немає.

Вказує, що дружину загиблого ОСОБА_3 не було визнано потерпілою у кримінальному провадженні №0011628, що є підтвердженням відсутності вини саме водія ОСОБА_5 у ДТП у даній справі.

Судом першої інстанції не було надано правової оцінки з при воду доводів та заперечень, а також були проігноровано аргументи, які були викладені у відзиві на позовну заяву ТДВ СК «Альфа Гарант» щодо відсутності вини водія ОСОБА_5 , що свідчить про порушення принципу всебічного, повного та об`єктивного розгляду даної справи, та призвело до винесення несправедливого судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат Чабан І.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що враховуючи правову позицію Верховного Суду у справі №477/874/19 від 29.06.2022, норми чинного законодавства наявність повного складу цивільного правопорушення для покладання на особу цивільно-правової відповідальності у вигляді зобов`язання відшкодувати заподіяну шкоду, необхідний тільки якщо шкоду відшкодовують самому джерелу підвищеної небезпеки, тоді спір вирішується за правилами ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода завдана іншим особам ()пасажирам, пішоходам) відшкодовується без наявності вини джерел підвищеної небезпеки, частково або в повному обсязі як від усіх володільців транспортних засобів, так і від будь-кого з них окремо.

Вказує, що наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні, тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерплої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Суд своє рішення мотивував наступним.

20 грудня 2024 року близько 17-45 водій автомобіля «Фольцваген Транспортер» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (командир автомобільного відділення взводу матеріально технічного забезпечення другої стрілецької роти другого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_4 НГУ), рухаючись по АДРЕСА_1 , допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «Івеко 80Е21» р.н. НОМЕР_5 , з фактично встановленим номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовослужбовець військової частини НОМЕР_6 ), який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Фольцваген Транспортер», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (командир другого відділення четвертого стрілецького взводу, третьої стрілецької роти, другого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_4 НГУ), який сидів на задньому боковому сидінні від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП.

Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що обов`язок відшкодування шкоди позивача слід покласти на ТДВ СК «Альфа-Гарант», як на страховика цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу "Volkswagen Transporter", державний номер НОМЕР_1 .

Пунктом 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

На час настання страхового випадку статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 грн., з 1 квітня - 8000 грн.

Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України № 1961-IV, становить 288000 грн., який розрахований за формулою: 36 х 8000 грн.

Таким чином, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача на користь доньок потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , становить 288000 грн., мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника.

Встановлено, що особами які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_7 є його доньки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також його дружина ОСОБА_3 .

На час настання страхового випадку було встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8000 грн.

З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 96000 грн., а частка яка припадає на кожного позивача становить 24000 грн.

Приймаючи до уваги ту обставину, що граничний ліміт відповідальності по даному страховому випадку у сумі не може перевищувати 320000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, слід стягнути 32000 грн.

Посилання представника відповідача на те, що позовні вимоги позивачів не обгрунтовані суд не приймає до уваги, оскільки законом чітко передбачено, що страховик відшкодовує шкоду, завдану смертю фізичної особи членам її сім`ї.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 144000 грн. 00 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 16000 грн. 00 коп. страхового відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_2 144000 грн. 00 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 8000 грн. 00 коп. страхового відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_1 стягнути 8000 грн. 00 коп. страхового відшкодування моральної шкоди.

Колегія погоджується з такими висновками суду.

Судом встановлено наступне.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011628 вбачається, що 20 грудня 2024 року внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України та зазначено, що 20 грудня 2024 року близько 17-45 водій автомобіля «Фольцваген Транспортер» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (командир автомобільного відділення взводу матеріально технічного забезпечення другої стрілецької роти другого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_4 НГУ), рухаючись по АДРЕСА_1 , допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «Івеко 80Е21» р.н. НОМЕР_5 , з фактично встановленим номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовослужбовець військової частини НОМЕР_6 ), який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Фольцваген Транспортер», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (командир другого відділення четвертого стрілецького взводу, третьої стрілецької роти, другого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_4 НГУ), який сидів на задньому боковому сидінні від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП. Крім цього, пасажир автомобіля «Фольцваген Транспортер», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (командир другого відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти другого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_4 НГУ), а також водій даного автомобіля ОСОБА_5 доставлені до лікарні з тілесними ушкодженням (діагнози уточнюються) (а.с. 21).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №12-17/482Дт/24 від 23 грудня 2024 року вбачається, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 від тупої травми тіла в результаті ДТП (а.с. 25-26).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого 28 грудня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 28 грудня 2024 року складено відповідний актовий запис №629 (а.с. 23-24).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8 виданого 14 червня 1997 року, Коломацьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з 14 червня 1997 року перебували шлюбі (а.с. 27).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 виданого 17 листопада 1998 року Коломацьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , а її батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 28).

Як вбачається з свідоцтва про народження виданого 12 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Коломацького районного управління юстиції Харківської області вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , а її батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 29).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 виданого 26 лютого 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Коломацького районного управління юстиції Харківської області вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , а її батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 30).

Відповідно до перевірки чинності полісу внутрішнього ОСЦПВВТЗ згідно полісу №218701984 страховиком ТДВ СК "Альфа-Гарант" застрахована цивільна-правова відповідальність володільця транспортного засобу "Volkswagen Transporter", державний номер НОМЕР_1 , станом на 20 грудня 2024 року та поліс був діючим (а.с. 31).

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в ДТП, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та Законом № 1961-IV.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону № 1961-IV визначено, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до підпункту «в» пункту 41.2 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону № 1961-IV. Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У пункті 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, -прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).

З матеріалів справи встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого.

З матеріалів справи також вбачається, що у загиблого ОСОБА_7 на день його смерті на утриманні перебували доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка на час смерті батька була неповнолітньою та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка на час смерті батька хоч і була повнолітньою проте навчалася та продовжує навчатися у Державному біотехнологічному університеті на факультеті ветеринарної медицини, на денному відділенні з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2029 року, що підтверджується довідкою Державного біотехнічного університету №153 від 28 грудня 2024 року (а.с. 35).

Також встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди загиблий ОСОБА_7 перебував на військовій службі та отримував офіційні доходи, а саме був командиром другого відділення четвертого стрілецького взводу, третьої стрілецької частини, другого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_4 НГУ.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

На час настання страхового випадку статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 грн., з 1 квітня - 8000 грн.

Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України №1961-IV, становить 288000 грн., який розрахований за формулою: 36 х 8000 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача на користь доньок потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , становить 288000 грн., мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого належного підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Визначених у ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат не встановлено, понесені апелянтом судові витрати залишаються за ним.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» в особі представника Олійник Євгенії Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Коломацького районного суду Харківської області від 08 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 03 лютого 2026 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

О.Ю.Тичкова.