УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , фактичне місце реєстрації як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ), поданої представником за довіреністю адвокатом Китаєвим І.Ю. (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

26 грудня 2025 року представник ОСОБА_3 через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, у якому просив:

визнати об`єктами спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно, яке підлягає поділу:

-будинок АДРЕСА_3 ;

-земельна ділянка під обслуговування цього житлового будинку АДРЕСА_3 , розміром 0,05 га(500 кв. м.);

-залишкову суму боргу за договором позики № від 19.02.2019 року;

-залишкову суму боргу за договором позики № від 26.03.2019 року.

провести врегулювання даного спору в порядку ст.ст.201-203 ЦПК України для визначення порядку вирішення даного спору;

призначити комплексну судову експертизу для визначення вартості домоволодіння та земельної ділянки під будівлею і обслуговування житлового будинку 0,05 га, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , а також надати реальний варіант поділу в натурі домоволодіння без втрати цільового призначення(клопотання буде подано в разі необхідності);

стягнути з відповідача на користь позивача частину залишкової суми боргу за договором позики № від 19.02.2019 року;

стягнути з відповідача на користь позивача частину залишкової суми боргу за договором позики № від 26.03.2019 року;

стягнути з відповідача на користь позивача частину сплаченої суми боргу за договором позики № від 19.02.2019 року за період з 27.12.2022 року до дня поділу майна за рішенням суду;

стягнути з відповідача на користь позивача частину сплаченої суми боргу за договором позики № від 26.03.2019 року за період з 27.12.2022 року до дня поділу майна за рішенням суду;

судовий збір, відстрочену суму судового збору, покласти на відповідача пропорційно до суми задоволених вимог на користь позивача;

стягнути з відповідача на користь позивача 50% від суми витрат на судову експертизу.

Вказані матеріали відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції разом з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2025 року передані Головуючому судді 29.12.2025 року.

Провадження у справі станом на 15.01.2026 року не відкрито.

13.01.2026 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій, з посиланням на ст. 149-150 ЦПК України та правові позиції ВСУ, просив забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії, розпоряджатися(продавати, дарувати, заставляти) будинок АДРЕСА_3 ; недопущення вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо об`єкту даного нерухомого майна під час розгляду цивільної справи, забезпечуючи виконуваність ймовірного судового рішення у спорі між даними сторонами.

Представник позивача у заяві про забезпечення позову вказує, що до Херсонського міського суду Херсонської області подано позовну заяву про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна і поділ боргового зобов`язання.

Інститут ужиття заходів забезпечення позову є важливим елементом цивільного процесу, який забезпечує виконання рішення суду та є одним із механізмів ефективного юридичного захисту.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допустиме як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Існує вірогідність того, що відповідач, ОСОБА_2 , маючи у себе правовстановлюючі документи на будинок номер АДРЕСА_3 , земельної ділянки під будівлю і обслуговування житлового будинку 0,05 га, враховуючи розірвання шлюбу від 27.12.2022 року і те, що відповідач, являється титульним власником цього будинку з часткою 1/1 може відчужити це нерухоме майно, не повідомивши про це позивача.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна і поділ боргового зобов`язання є підстави для забезпечення позову, у спосіб визначений заявником з метою його збереження до відчуження.

За Журналом реєстрації вхідної кореспонденції суду від 14.01.2026 року, заяву про забезпечення позову передано судді Булах Є.М. 14.01.2026 року.

У відповідності із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження до суду без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорювань право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Відповідно до статті 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову, зокрема є: заборона вчиняти певні дії.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.( постанова Верховного Суду від 04.06.2020 р. у справі №200/12227/17)

З огляду на викладене, застосування заходів забезпечення позову у виді заборони вчиняти певні дії, розпоряджатися(продавати, дарувати, заставляти) будинок АДРЕСА_3 ; недопущення вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо об`єкту даного нерухомого майна під час розгляду цивільної справи, забезпечуючи виконуваність ймовірного судового рішення у спорі між даними сторонами, неможливе без зазначення особи відносно якої застосовується така заборона, без надання заявником доказів того, що наявні обставини для обґрунтованого припущення, що хтось має намір вчинити дії пов`язанні із розпорядженням майном, крім того матеріали справи не містять і доказів звернення будь-кого до реєстраційних органів для вчинення якихось дій відносно майна, стосовно якого позивачем ставиться питання про визнання об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони невідомо кому вчиняти певні дії, розпоряджатися(продавати, дарувати, заставляти) будинок АДРЕСА_3 ; недопущення вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо об`єкту даного нерухомого майна під час розгляду цивільної справи, забезпечуючи виконуваність ймовірного судового рішення у спорі між даними сторонами.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

За приписами ч. ч. 7, 11 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про відмову у забезпеченні позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст. 153, 260-261, 353-355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , фактичне місце реєстрації як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ), поданої представником за довіреністю адвокатом Китаєвим І.Ю. (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення(проголошення) до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 15.01.2026 року.

Суддя Є.М. Булах