Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/7059/25
Номер провадження 4-с/650/3/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Ковальчук О.В.,

за участю секретаря судового засідання Чечун В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Манікіна Дмитра Сергійовича, стягувач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ БАНК»,

УСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із скаргою на державного виконавця, у якій просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 79098327 від 15.09.2025 року, поновити пропущений строк для звернення зі скаргою.

Вимоги скарги обґрунтував нижченаведеними обставинами.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича від 15.09.2025 року відкрито виконавче провадження №79098327 з примусового виконання виконавчого листа №341/2485/24, виданого Великоолександрівським районним судом Херсонської області.

Дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №79098327 заявник вважає незаконними, оскільки відповідно до пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» заборонено відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що належать до окупованих територій.

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17.11.2025 року прийнято до провадження скаргу, призначено судове засідання по справі.

У судове засідання скаржник не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Подав заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що забезпечення прав учасників виконавчого провадження в зоні активних Пункт 10? Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" забороняє: "...відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій..." Стаття 4 Закону встановлює, що виконавче провадження здійснюється за місцем проживання боржника. Місце проживання визначається як адреса реєстрації (стаття 29 ЦК України, стаття 3 Закону №1382-IV) за відсутності доказів іншого постійного місця проживання. Адреса реєстрації скаржника- м. Скадовськ (ТОТ) - незаперечно включена до Переліку тимчасово окупованих територій.

Приватний виконавець виконавчого округу у Херсонській області Манікін Д.С. у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений у встановленому законом порядку.

Акціонерне Товариство «Акцент-Банк» в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, спрямували до суду свої заперечення щодо поданої скарги, відповідно до яких Відповідно до п. 10-2, перехідних положень ЗУ Про виконавче провадження, Забороняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України (з дати віднесення територій до таких, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій до моменту виключення таких територій з переліку). Приватний виконавець Манікін Д.С. у своїй відповіді №32949 від 23.09.2025 стверджує, що заборона не діє, оскільки його офіс розташований у смт Високопілля (територія можливих бойових дій, а не окупована).

За приписами ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи тривалість перебування справи в провадженні суду, та встановлені ст. 450 ЦПК України строки розгляду скарг на дії державних виконавців, враховуючи згоду представника скаржника на розгляд скарги та поданих заяв у її відсутність, у зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату та час розгляду скарги інших учасників справи, суд вважає за можливе розглянути скаргу, без осіб, що беруть участь у розгляді справи, крім того, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича від 15.09.2025 року відкрито виконавче провадження №79098327 з примусового виконання виконавчого листа №341/2485/24, виданого Великоолександрівським районним судом Херсонської області про стягнення з боржника на користь стягувача АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 58775,73 грн. та .3025 грн. судового збору.

Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження, стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 6180,37 грн., адреса місця проживання боржника вказана: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, суд виходить з наступного.

В обґрунтування підстав поновлення строків звернення до суду зі скаргою на дії, рішення приватного виконавця скаржник вказав, що про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №79098327 він дізналася 17-19 вересня 2025 року року із за стосунку «ДІЯ». Після того, як дізнався про постанову (19.09.2025), намагався вирішити питання в адміністративному порядку, не звертаючись до суду: 19.09.2025 - подав скаргу приватному виконавцю Манікіну Д.С. , 23.09.2025 - отримав відмову виконавця №32949 , 23.09.2025 - подав скаргу до Міністерства юстиції України, 06.10.2025, 10.10.2025, 16.10.2025 - надіслав нагадування та повторні вимоги Мін`юсту, Жовтень 2025 - отримав відповідь Мін`юсту, яка відхилила вимоги. 17 жовтня 2025 року подав до Великоолександрівського районного суду позовну заяву про визнання постанови незаконною та її , 07 листопада 2025 року суд виніс ухвалу про відмову у відкритті провадження, роз`яснивши, що оскарження дій виконавця має здійснюватися не через позов, а через скаргу згідно зі статтями 447-453 ЦПК України.

Статтею 449 ЦПК України визначено строки звернення до суду зі скарго. Так, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Дослідивши та вивчивши обставини справи при розгляді питання про поновлення строку, суд зазначає, що пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

Суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд констатує, що заявником не надано доказів на підтвердження дати отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, зокрема в додатку «ДІЯ», однак, враховуючи вжиті ним заходи, щодо досудового врегулювання спору, з метою забезпечення реалізації права на доступ до суду та недопущення порушення її прав, визначених статтею 6 про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду, з огляду на що поновлює пропущений скаржником строк на звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При перевірці відповідності рішень, дій чи бездіяльності органів ДВС при вчиненні виконавчих дій суди повинні керуватися нормами, які були чинними саме на час вчинення таких рішень, дій чи бездіяльності. Необхідно враховувати, що рішення про прийняття виконавчих документів і відкриття виконавчого провадження є одномоментною дією, яка підтверджується відповідним процесуальним актом і не є триваючою у часі.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №707/28/17-ц.

Скаржник звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, що мали місце у вересня 2025 року на спірні правовідносини поширюється Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст. 2 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Як визначено у ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Частиною п`ятою цієї статті Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа має винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Наведені вище норми свідчать про обов`язковість судового рішення та обов`язок особи, яка здійснює виконання щодо вжиття всіх передбачених законом заходів для своєчасного відкриття провадження та здійснення виконання.

Згідно п. 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», зі змінами внесеними Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності 26 березня 2022 року, забороняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої російською федерацією території України (з дати віднесення територій до таких, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій до моменту виключення таких територій з переліку).

06 грудня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1364 «Про деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», яка набрала чинності 25 грудня 2022 року.

Пунктом 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України установлено, зокрема, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією(далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій; до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій; до переліку включається тимчасово окупована російською федерацією територія України, визначена відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»; у переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13 січня 2023 року, яка набрала чинності 21 січня 2023 року, внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», якими викладено абзац 13 в такій редакції: «території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації російською федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими російською федерацією. Прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій, на яких ведуться бойові дії, не застосовується до зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, вимога скаржника щодо скасування вищевказаних постанов приватного виконавця є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259-261, 353, 447-453 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Манікіна Дмитра Сергійовича, стягувач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ БАНК» відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо у засідання було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 02.02.2026 року.

Суддя О.В. Ковальчук