ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року

м. Черкаси

Справа № 695/1939/24
Провадження № 22-ц/821/30/26
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Сіренка Ю. В., Фетісової Т. Л.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Андріяша Руслана Петровича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі головуючого судді Степченка М. Ю.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 10.08.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна Картка» № 010/21524/82/1187446, відповідно до якого кредитодавець відкрив картковий рахунок та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 10000 грн із максимальним лімітом, в межах якого встановлюється поточний ліміт кредиту, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000 грн.

Відповідно до умов кредитного договору, з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (далі - дата початку кредитування) клієнт має право отримати, а Банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на КР надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на КР одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР, із здійсненням Банком договірного списання коштів кредиту з КР у визначених договором випадках, виконанні Банком інших операцій за КР відповідно до умов договору, (п. 1.2. договору). Строк кредиту - сукупність періодів, протягом яких Банк визначає поточний ліміт відповідно до пункту 2 заяви. Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування). (п. 1.5 договору). Відповідно датою початку кредитування є 10.08.2021, з кінцевим терміном повного погашення кредиту до 10.08.2025.

Відповідно до умов кредитного договору, проценти (за користування кредитом), в т. ч. за користування недозволеним овердрафтом-процентна ставка фіксована, становить 42,0 % річних.

Зазначає, що всупереч умовам кредитного договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно з умовами договору.

Вказує, що 20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20.12.2022, ТОВ «ФК «Сіті фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, в тому числі й за вище вказаним, сума заборгованості за яким складає 66109,36 грн, із них: 56899 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; - 7361,76 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; - 1848,60 грн - сума заборгованості за відсотками.

На вимоги позивача відповідач заборгованість не сплатив та від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті фінанс» заборгованість за кредитним договором № 010/21524/82/1187446 від 10.08.2021 у розмірі 66109,36 грн, із них: 56899 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; - 7361,76 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; - 1848,60 грн - сума заборгованості за відсотками, судовий збір у розмірі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1400 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 010/21524/82/1187446 від 10.08.2021 у розмірі 66109,36 грн, із них: 56899 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; - 7361,76 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; - 1848,60 грн - сума заборгованості за відсотками, 3028 грн судового збору та 1400 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення мотивовано тим, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та стверджені належними та допустимими доказами.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначив, що відповідачем не ставилося питання щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, тому взято до уваги документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 адвокат Андріяш Р. П. просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року та постановити нове, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 010/21524/82/1187446 від 10.08.2021 у розмірі 41984,73 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» суму судового збору та суму за надання правничої допомоги пропорційно до задоволеної суми позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідно до запису у військовому квитку серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 23.06.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» призваний у ЗСУ начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , 14.03.2024 на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнений у відставку у зв`язку із станом здоров`я.

Вважає, що на ОСОБА_1 поширюються пільги, встановлені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не нараховуються проценти за користування кредитом. Дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Зазначає, що згідно історії по його картковому рахунку за період з 10.08.2021 по 10.02.2025 заборгованість складає 41984,73 грн і саме ця сума підлягає стягненню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Фактичні обставини справи

10.08.2021 між АТ «Раффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було підписано заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна Картка» № 010/21524/82/1187446 (а.с. 5-7).

Відповідно до Розділу 2 заяви, кредитодавець відкрив клієнту картковий рахунок та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 10000 грн, з максимальним лімітом, в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000 грн. Строк кредиту становить 48 місяців. Проценти за користування кредитом, в т. ч. за користування недозволеним овердрафтом-процентна ставка фіксована, становлять 42,0 % річних (а.с. 5).

10.08.2021 між АТ «Раффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому містяться, зокрема, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості в рамках кредитування «Кредитна картка» для споживача, порядок повернення кредиту в рамках кредитування «Кредитна картка» та інші важливі правові аспекти (а.с. 8).

До позову також долучені Правила банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», затверджені правлінням АТ «Райффайзен Банк Аваль» 16.09.2013 та виписка по рахунку ОСОБА_1 за період з 10.08.2021 по 26.02.2024 (а.с. 9-12, 15-20).

Згідно з розпискою про отримання картки, ОСОБА_1 отримав платіжну картку № НОМЕР_2 (а.с. 13).

20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 23-27).

Згідно реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20.12.2022, ТОВ «ФК «Сіті фінанс» набуло право грошової вимоги за низкою кредитних договорів, в тому числі й за кредитним договором № 010/21524/82/1187446 від 10.08.2021, укладеним між відповідачем та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким складає 66109,36 грн, із них: 56899,00 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; - 7361,76 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; - 1848,60 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 30-32).

23.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» направляло на адресу відповідача досудову вимогу вих. № 1-101418, якою повідомило про відступлення АТ «Райффайзен Банк» права вимоги за вище вказаним кредитним договором та пропонувало сплатити заборгованість за даним кредитним договором у строк до 24.03.2024 в розмірі 66109,36 грн (а.с. 34-37).

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості по картковому кредиту вбачається, що станом на 20.04.2023 сума заборгованості складає 66109,36 грн, із них: 56899,00 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; - 7361,76 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; - 1848,60 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 22).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами 1-3 ст. 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

У ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21).

Відповідач підтверджує факт укладання договору 10.08.2021 між АТ «Раффайзен Банк» та ОСОБА_1 , а саме про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна Картка» № 010/21524/82/1187446, проте вважає, що на нього розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з чим визнає борг у розмірі 41984,73 грн.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Дія цього Закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; 2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; 3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей; 4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України (ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII).

У п. 15 ч. 3 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ч. 3 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Відповідач ОСОБА_1 з 23.06.2022 був призваний у Збройні Сили України, а з 14.03.2024 звільнений у відставку за станом здоров`я, при цьому йому встановлено 3 групу інвалідності внаслілок війни.

Таким чином, ОСОБА_1 є таким, що має право на гарантії соціального та правового захисту передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для військовослужбовців, зокрема заборону нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідача, слід зазанчити наступне.

Звертаючись в суд з даним позовом ТОВ «Сіті Фінанс» надало розрахунок заборгованості по картковому кредиту, з якого вбачається, що станом на 20.04.2023 сума заборгованості складає 66109,36 грн, із них: 56899,00 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; - 7361,76 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; - 1848,60 грн - сума заборгованості за відсотками, та виписку по рахунку боржника станом на 26.02.2024, де останній рух по картці зафіксовано 17.02.2022 та становить 44568,34 грн.

Скаржником також надано виписку по рахунку, проте станом на 10.02.2022, де розмір заборгованості по кредиту складає 41384,73 грн.

Слід зазначити, що строк дії договору було узгоджено сторонами 48 місяців, тобто до 10.08.2023.

Таким чином, зважаючи на укладання кредитного договору та його дію під час перебування ОСОБА_1 в лавах ЗСУ, звільнення його від нарахування відсотків по кредитному договору, з нього на користь позивача підлягає стягненню тіло кредиту, яке враховуючи надані сторонами виписки по рахунку, строк дії договору, складає 44568,34 грн станом на останню дату зняття коштів з рахунку, а саме 17.02.2022.

Встановлені колегією суддів обставини є підставою для зміни рішення суду шляхом зменшення стягнутої суми заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн (а. с. 4).

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 4542 грн (а.с. 135).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена на 87,77 %, а позов ТОВ «Сіті Фінанс» на 67,42%.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2041,48 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А на користь відповідача з позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3986,51 грн, що пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1945,03 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Щодо витрат на правову допомогу слід зазнначити, що позивачем налдано належні докази в їх підтвердження у розмірі 1400 грн, а відповідачем ні в першій інстанції, ні під час розгляду справи апедяційним судом не ставилось питання щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, тому витрати на правничу допомогу підлягають у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог, а саме 943,88 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення неповно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Андріяша Руслана Петровича - задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року змінити, зменшивши стягнуту із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 010/21524/82/1187446 від 10.08.2021 з 66109,36 грн до 44568,34 грн та в частині судових витрат.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на корсить ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1945,03 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» 943,88 грн витрат на правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 08 січня 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Т. Л. Фетісова

Ю. В. Сіренко