Провадження № 2/344/1049/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

12 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, позовні вимоги мотивує тим, що 07.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 15 000,00 доларів США на умовах повернення коштів у розмірах та строки, встановлених графіком погашення кредиту, та не пізніше 06.05.2014 р.

07.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №1/0-П.

У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного Договору та виникненням заборгованості Банк звернувся до суду щодо примусового стягнення заборгованості.

16.02.2011 року Івано-Франківський районний суд Івано-Франківської області розглянув справу 2-3585/2011 та ухвалив рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту № 0 в сумі 133 781,16 грн.

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» з однієї сторони та ТОВ «Кей-Колект» з іншої укладено договір факторингу № 1, згідно умов якого ТОВ «Кей-Колект», що виступило як фактор, зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» - клієнт. Згідно визначення термінів за договором «права вимоги» є права грошової вимоги, існуючі або майбутні, Клієнта до Боржників і гарантів щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі первинних договорів і договорів забезпечення.

На підставі вказаного договору ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ УкрСиббанк», включно і за договором про надання споживчого кредиту № 0.

28 серпня 2012 року Івано-Франківський районний суд Івано-Франківської області розглянув справу0907/11615/2012 та замінив стягувача у виконавчому проваджені з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект».

На сьогоднішній день відповідачем рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виконано, залишок боргу складає 133 781,16 грн.

У зв`язку простроченням відповідачем сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та рішення суду позивачем було здійснено нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, понесених ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» за період з «02» квітня 2017 року по «23» лютого 2022 року (включно), а саме: за прострочення сплати заборгованості, сума 3 % річних, становить: 19671,33 грн. згідно з розрахунком суми інфляційних втрат, за період з «02» квітня 2017 року по «23» лютого 2022 року (включно), понесених у наслідок прострочення заборгованості, сума інфляційних втрат, становить: 64873,70 грн.

При цьому зазначає, що при зазначенні саме такого періоду стягнення 3 % річних та інфляційних втрат позивач дотримався строків давності, які продовжувалися відповідно до Закону № 540-ІХ (а.с.1-10).

Представник позивача просила у разі неявки в судове засідання представника ТОВ «Кей Колект», розглядати справу без участі представника за наявними в матеріалах справи доказами. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідачів не надійшло.

На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.05.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту № 0, згідно умов якого відповідачу був наданий кредит в сумі 15000,00 доларів(а.с.12-14).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 28.02.2008 р. між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 1/0/П (а.с.15 зворот-16).

07.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки (а.с.17-19).

12.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» був укладений договір факторингу №1 за яким права вимоги кредитної заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» до позичальника за кредитним договором № 0 від 07.05.2007 року перейшли до ТОВ «Кей-Колект» (а.с.28-34).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.08.2012 р. задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну сторони виконавчого провадження його правонаступником. Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа у справі №2-3585/2011року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 07.05.2007 року у розмірі 133 781,16 грн., 1337,81 грн. витрат по оплаті судового збору і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.24).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зроблено висновок, що «за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У рішенні суду визнано грошові зобов`язання держави, визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню».

Наявність судового рішення про стягнення коштів, яке відповідач не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Звернувшись до суду з позовом, ТОВ «Кей-Колект» просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 інфляційні втрати за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року в сумі 64873,70 грн. та три відсотки річних від простроченої суми за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року в сумі 19671,33 грн. Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками 3 % річних та інфляційних втрат (а.с.22-23).

За таких обставин, враховуючи, що виконавчий лист у справі №2-3585/2011року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 07.05.2007 року у розмірі 133 781,16 грн., 1337,81 грн. витрат по оплаті судового збору і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відповідачами виконано не було, тому наявні підстави, передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України, для стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у межах трирічного строку позовної давності за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року, нарахованих на вказану суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги вимоги ч.1ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути порівну з відповідачів на користь позивача суму судового збору за подання позовної заяви 2422,40 грн. по 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», - заборгованість у сумі 84 545 (вісімдесят чотири тисячі п`ятсот сорок п`ять) грн., з яких: - сума 3 % річних, в розмірі 19671,33 грн.; - сума нарахованих інфляційних втрат, в розмірі 64873,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», - судовий збір у сумі 2 422,40 грн, по 1211,20 грн з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 26.01.2026 року.

Суддя Пастернак І.А.