Провадження № 2-о/127/478/25
УХВАЛА

22 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судових засідань Чопа А.О.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

представник заінтересованої особи адвокат Антонюк Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство внутрішніх справ України в особі Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (Секретаріат Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме встановлення факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2016 року по день зникнення безвісти 02.12.2024 року. У своїй заяві заявник вказала, що встановлення даного факту є необхідним, зокрема, для отримання інформації та документів про стан розшуку зниклого безвісти ОСОБА_4 , а також для отримання грошового забезпечення як члену сім`ї безвісно відсутнього військовослужбовця.

Ухвалою Вінницького міського суд Вінницької області від 22 вересня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Міністерство внутрішніх справ України в особі Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (Секретаріат Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин), а також витребувано ряд доказів.

20 листопада 2025 року ухвалою Вінницького міського суд Вінницької області залучено до участі в справі в якості заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3

19 січня 2026 року до суду надійшло клопотання про залишення заяви без розгляду, подане адвокатом Антонюк Ю.М. в інтересах заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , мотивуючи клопотання тим, що останні як діти ОСОБА_4 , заінтересовані в отриманні грошового забезпечення в повній мірі без виділу часки людині, яка немає права на нього. Повідомили, що ОСОБА_4 з 08.08.1992 року по 24.03.2022 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , яка є їх матір`ю, тому встановлення факту проживання ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з будь-ким до 24.03.2022 року (дата набрання законної сили про розірвання шлюбу) законодавством не передбачено. Зважаючи на викладене вище заінтересовані особи категорично заперечують проти розгляду заяви ОСОБА_1 в окремому провадженні через наявність спору про право та просять залишити вказану заяву без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право.

У судовому засіданні представник заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Антонюк Ю.М. клопотання про залишення заяви без розгляду підтримала, вказала, що встановлення заявленого факту на пряму вливає на права доньок зниклого безвісти ОСОБА_4 щодо отримання грошової компенсації, тому заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, а має бути розглянута у порядку загального позовного провадження.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні просила продовжити розгляд її заяви, вказала, що на жодні частки, належні донькам ОСОБА_4 не претендує.

Представник заінтересованої особи Міністерство внутрішніх справ України в особі Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (Секретаріат Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку, визначеному чинним законодавством.

Суд, заслухавши учасників справи, ознайомившись з матеріалами заяви, дійшов наступного висновку.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі №139/122/14-ц (провадження №61-3238св22) вказано, що: «Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».

Верховний Суд неодноразово зазначав, що спір про право це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

У постанові від 11 вересня 2024 у справі №201/5972/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Зі змісту заявлених вимог в даній справі встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: просила встановити факт, що вона та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2016 року по день зникнення безвісти 02.12.2024 року.

Встановлення даного факту заявниці необхідне для отримання грошового забезпечення сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти та отримання доступу до інформації та документів, у тому числі про стан розшуку зниклого безвісти ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності вказаних осіб, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Водночас згідно пояснень, заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у даній справі наявний спір про право з огляду на виникнення у заявника вимог майнового характеру.

Разом з тим, внесення на розгляд суду заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю пов`язано саме зі встановленням сімейних відносин із зниклим безвісти ОСОБА_4 від чого залежить виникнення майнового спору щодо виплати грошового забезпечення, яке виплачується відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зважаючи на вищевикладене між заявником ОСОБА_1 та заінтересованими особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як особами, визначеними у ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які мають право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця, наявний спір про право.

Оскільки під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням, невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права, суд вважає, що внесена на розгляд суду заява не може бути розглянута в порядку окремого провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство внутрішніх справ України в особі Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (Секретаріат Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в порядку окремого провадження, заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 293, ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство внутрішніх справ України в особі Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (Секретаріат Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 04 лютого 2026 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна