У Х В А Л А

"19" січня 2026 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Чорний І.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє через свого представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє через свого представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 , через свого представника звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Одночасно з позовом до суду подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої представник позивача зазначає, що 17 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (далі - Відповідачка) був укладений договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Потапчук Р.П. та зареєстровано в реєстрі за №2417 від 17.10.2023 та договір дарування частки житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Потапчук Р.П. та зареєстровано в реєстрі за №28 від 05.01.2023 року. Однак, вказаний договір фактично не був договором дарування, правовідносини сторін не мали характеру одностороннього безоплатної передачі майна, а фактично виступали забезпечувальною угодою щодо виконання грошового зобов`язання. Відтак, договір дарування 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та будинку і земельної ділянки по АДРЕСА_1 підлягає визнанню недійсним як такий, що укладений без вільного волевиявлення сторін, з порушенням вимог законодавства. Безоплатність є істотною умовою договору дарування, без якої правочин не може бути кваліфікований як дарування. Однак у даному випадку укладені між сторонами договори не мають ознак безоплатності, а фактично мали забезпечувальний характер. 05.01.2023 року ОСОБА_1 , згідно договору дарування частки житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за №28 та посвідчений приватним нотаріусом ЛІМНО Потапчук Р.П., безоплатно передав (подарував) у власність ОСОБА_3 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, даний договір дарування фактично виступав, як гарантія (забезпечення) повернення позичених коштів у сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн., які він отримав від ОСОБА_3 на розвиток бізнесу 03.01.2023 року, що підтверджується власноручно написаною розпискою між сторонами. Відтак, даний договір не мав на меті реальної і безоплатної передачі майна у власність ОСОБА_4 . Натомість, за домовленістю між ними ОСОБА_3 зобов`язувалася після повернення Позивачем зазначених коштів подарувати вказану частку назад Позивачу. Кошти ОСОБА_1 повернув, що підтверджується розпискою від 21.11.2023, проте Відповідачка свого зобов`язання за розпискою не виконала і згідно договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 23.10.2023, зареєстрованого за №2417, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Потапчук Р.П., подарувала частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 своїй матері - ОСОБА_5 ще до моменту виконання грошового зобов`язання Позивачем. Окрім того, інша 1/2 частка зазначеного будинку, право власності на яку ОСОБА_3 набула згідно з договором купівлі-продажу від 27.08.2021, була придбана під час шлюбу та за спільні кошти подружжя, що підтверджується розпискою від 26.08.2021 року про надання Позивачем ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 490 500 грн на придбання цієї частини будинку в інтересах сім`ї. Відтак, придбане та подароване майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому укладення договору дарування без згоди чоловіка порушенням його майнових прав та підставою для визнання правочину недійсним.

Аналогічна ситуація мала місце і при укладенні договору дарування від 17.10.2023, зареєстрованого за №2351, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Потапчук Р.П., за яким ОСОБА_1 передав безоплатно (подарував) ОСОБА_3 житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 - як гарантію повернення грошових коштів у сумі 1 500 000 грн. (один мільйон п`ятсот тисяч), отриманих за розпискою від 14.10.2023 року. За домовленістю, після повернення боргу Відповідачі мала повернути ОСОБА_1 зазначене майно, проте цього не зробила, та ще до повернення боргу 23.10.2023 року, згідно договору дарування житлового будинку та земельної ділянки зареєстрованого в реєстрі за №2411, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Потанч Р.П. подарувала його своїй матері - ОСОБА_5 . Борг за розпискою від 14.10.2024 року Позивачем повернуто 20.05.2025 року, однак станом на цю дату Відповідач вже не була власницею будинку, про що Позивачу сталу відомо вже після тривалого ігнорування Відповідачкою виконати зобов`язання за розпискою, щодо повернення власність ОСОБА_1 зазначеного майна. Позивач, посилаючись на ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України просить накласти арешт, шляхом заборони відчуження у будь якій спосіб та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею: 40,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, що перебуває у власності ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, що посвідчений 23 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Потапчук Регіною Петрівною Львівського міського нотаріального округу та зареєстрований у нотаріальному реєстрі за № 2417 та частки житлового будинку, загальною площею 134,2 кв.м., житловою площею: 61,7 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що перебуває у власності ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, що посвідчений 23 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Потапчук Регіною Петрівною Львівського міського нотаріального округу та зареєстрований у нотаріальному реєстрі за № 2411, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб-громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви-за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору -якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2)одночасно з пред`явленням позову-до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 19.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 , який діє через свого представника ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним - повернуто позивачу, у зв`язку поданням представником позивача заяви про повернення такого позову.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для розгляду заяви про забезпечення позову.

Оскільки за змістом ст.152 ЦПК України, забезпечення позову може застосовуватися щодо належно поданої позовної вимоги, яка є предметом розгляду, подана заява про забезпечення позову підлягає поверненню позивачеві без розгляду.

Відповідно до частини 10 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, врахувавши встановлені вище обставини, суддя дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись статями 153, 260, 261, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 , який діє через свого представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позовупо цивільній справі №465/11845/25 за позовом ОСОБА_1 , який діє через свого представника ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Я. Чорний