ПОСТАНОВА

Іменем України

13 січня 2026 року м. Кропивницький

справа № 404/10067/24

провадження № 22-ц/4809/217/26

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Мурашка С. І., за участю секретаря судового засідання Гончар О. В.,

учасники справи:

заявник - Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник - адвокат Ноженко Ірина Олексіївна, на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Кулінка Л. Д.) від 03.03.2025,

ВСТАНОВИВ:

На вирішення апеляційного суду боржник за виконавчим лисом поставив питання законності ухвали суду першої інстанції, якою про повернення без розгляду його заяви про скасування судового наказу.

1.Короткий зміст вимог боржника

11.02.2025 боржник за судовим наказом від 05.12.2024, виданим Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі № 404/10067/24, ОСОБА_1 звернувся до суду про скасування вказаного наказу.

У своїй заяві він посилався на те, що згідно з судовим наказом з нього на користь Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» стягнуто заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 34976,86 грн, а також, відповідно до ст. 625 ЦК України індекс інфляції від простроченої суми - 4651,63 грн та 3 % річних - 1729,62 грн, а також судові витрати.

Проте боржник не погоджується з цим судовим рішенням так, як йому належить лише частка квартири, до якої стягувач надає послуги теплопостачання.

2.Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.03.2025 заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу виданого Кіровським районним судом міста Кіровограда 05.12.2024 у справі № 404/10067/24 за заявою Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання повернути боржнику без розгляду.

Суд мотивував своє рішення тим, що звертаючись до суду з заявою про скасування судового наказу боржник не дотримався вимог ст. 170 ЦПК України, а саме: не сплатив судовий збір за подання до суду заяви; до своєї заяви не додав самого наказу, що оспорюється; не додав до заяви доказів того, коли він отримав такий наказ, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання процесуальних строків на подання заяви.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Боржник у справі ОСОБА_2 від імені якого діє представник - адвокат Ноженко Ірина Олексіївна, звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.03.2025, просить її скасувати й направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про скасування судового наказу.

У скарзі йдеться про те, що, на думку апелянта, ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, що порушує право боржника на доступу до правосуддя та судовий захист.

Встановивши, що заява неналежним чином оформлена, зокрема, не сплачено судовий збір та не додано до заяви копію судового наказу, суд не врахував, що відповідно до ст. 185 ЦПК України за таких обставин він зобов`язаний був постановити ухвалу про залишення заяви без руху та надати боржнику строк для усунення виявлених недоліків. Натомість суд одразу повернув заяву, що є порушенням процесуальних прав ОСОБА_2 .

По суті апелянт також вказав, що він успадкував часту в праві на власності квартиру, а відтак, зобов`язаний сплачувати лише частину боргу. Натомість стягувач пред`явив свою вимогу лише до нього і в повному обсязі. Крім того, станом на 01.09.2021 фактичний розмір боргу становив 10956,5 грн, що підтверджується додатковою угодою про реструктуризацію боргу, укладеною між ОСОБА_2 та КП «Теплоенергетик», а тому сума 34 976,86 грн, на яку видано судовий наказ, не відповідає дійсності.

4.Відзив на апеляційну скаргу від Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

5.Короткий зміст позицій учасників справи у судовому засіданні

Учасники справи повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставлення 19.12.2025 електронних документів (судових повісток-повідомлень) до особистих кабінетів у підсистемі ЄСІТС представника боржника - адвоката Ноженко І. О. та КП «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» (а. с. 64, 65).

Однак у призначений час в судове засідання вони не з`явилися.

Представник апелянта - - адвокат Ноженко Ірина Олексіївна подала письмову заяву про розгляд справи за її та апелянта відсутності, апеляційну скаргу вони підтримують (а. с. 66).

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Крім того, згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до правової позиції, яку Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виклав у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

6.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

08.11.2024 Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в сумі 34976,86 грн, відповідно до ст. 625 ЦК України індекс інфляції в сумі 4651,63 грн та 3 % річних в сумі 1729,62 грн.

05.12.2024 Кіровський районний суд міста Кіровограда видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 34976,86 грн, відповідно до ст. 625 ЦК України індекс інфляції в сумі 4651,63 грн та 3 % річних в сумі 1729,62 грн, а також судовий збір в сумі 302,80 грн.

11.02.2025 боржник за судовим наказом від 05.12.2024, виданим Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі № 404/10067/24, ОСОБА_1 звернувся до суду про скасування вказаного наказу.

7.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції загалом відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Метою спрощених судових процедур є швидкий розгляд безспірних питань, правовідносини сторін у яких не викликають сумніву, та у яких фактичні обставини справи та визначеність у правовідносинах учасниками цих правовідносин не оспорюється.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року в справі № 760/6860/17-ц вказано, що наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Отже, наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника.

Процесуальні питання видачі судового наказу та його скасування врегульовано ст. ст. 160-173 Розділу ІІ ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що регулюють наказне провадження у цивільних справах.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частинами 2 - 4 ст. 170 ЦПК України встановлено вимоги щодо форми заяви про скасування судового наказу та інформації, яку має містити заява.

Крім того, за приписом п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону).

Судовий збір справляється у тому числі за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 42 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону передбачено, що за подання до суду заяви про скасування судового наказу сплачується судовий збір у розмірі 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 6 ст. 170 ЦПК України встановлено, що у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Суд першої інстанції правильно встановив, що супереч п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України ОСОБА_2 не заяви про скасування судового наказу документ, що підтверджує сплату ним судового збору. До того ж він не вказав про існування обставин, передбачених ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за яких заявник звільняється від сплати судового збору.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що подана боржником за судовим наказом заява про його скасування неналежно оформлена (з порушенням п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України), а тому правильно застосував норму ч. 6 ст. 170 ЦПК України й постановив ухвалу про повернення заяви без розгляду.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив норми ст. 185 ЦПК України, не залишив заяву без руху та не надав боржнику усунути її недоліки.

Такі доводи є помилковими оскільки порядок здійснення наказного провадження має автономне регулювання нормами Розділу ІІ ЦПК України, які не містять норми на кшталт ст. 185 ЦПК України.

Стаття 185 ЦПК України, на яку посилається апелянт, міститься у Розділі ІІ ЦПК України і регулює процесуальні правовідносини у позовному провадженні.

Натомість норма ч. 6 ст. 170 ЦПК України є імперативною та встановлює інший наслідок подання до суду неналежно оформленої заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005). Принцип правової визначеності означає, що «обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 № 17-рп/2010).

Оскільки норма ч. 6 ст. 170 ЦПК Україниє чіткою, однозначною, імперативною, то твердження апелянта про те, що він розраховувати на те, що його заяву суд залишить без руху й надасть йому строк на усунення її недоліків безпідставне.

Отже, суд першої інстанції не мав підстав залишати подану ОСОБА_3 заяву про скасування судового наказу без руху з наданням йому часу для виправлення її недоліків.

З огляду на це місцевий суд обґрунтовано й правильно повернув боржнику його заяву про скасування судового наказу без розгляду. Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права боржника на повторне звернення до суду із заявою, яка оформлена відповідно до вимог ст. 170 ЦПК України.

Водночас суд апеляційної інстанції вважає безпідставною вказівку місцевого суду в мотивувальній частині його ухвали на такі недоліки поданої боржником заяви: не додано до заяви самого судового наказу; не подано доказів дати отримання боржником судового наказу, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання процесуальних строків на подання заяви.

Так відповідно до ч. 3 ст. 168 ЦПК України судовий наказ складається і підписується суддею у двох примірниках, один з яких залишається у суді, а другий видається під розписку або надсилається стягувачу до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного після набрання ним законної сили.

Натомість боржника надсилається копія судового наказу, що передбачено ст. 169 ЦПК України.

Таким чином боржник не може мити оригіналу судового наказу, а лише копію, при цьому положення ч. 5 ст. 170 ЦПК України не покладає на боржника обов`язок додавати до заяви про скасування судового наказу сам судовий наказ чи його копію.

Щодо подання боржником до суду доказів дати отримання ним копії судового наказу, то ст. 170 ЦПК України такий обов`язок на боржника не покладається.

До того ж з урахуванням змісту положень ст. 169, ст. 272 ЦПК України у справі наказного провадження мають міститися докази вручення йому цього судового рішення.

9. Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи апеляційної скарги боржника про порушення місцевим судом вимог ст. 185 ЦПК України та прав боржника за судовим наказом на доступу до правосуддя та судовий захист (скасування судового наказу) не знайшли свого підтвердження.

Встановивши, що до поданої заяви про скасування судового наказу боржник не додав доказів сплати судового збору або підстав звільнення від його сплати, місцевий суд правильно застосував норму ч. 6 ст. 170 ЦПК України, повернувши заяву без розгляду.

Отже, підстав для скасування оскаржуваної ухвали та постановлення іншого судового рішення немає.

Однак у мотивувальній частині ухвали суд першої інстанції безпідставно вказав на інші недоліки заяви, оскільки такі висновки суду які не гуртуються на нормі ст. 170 ЦПК України.

Проте таке порушення норми процесуального права не привело до неправильності вирішення судом питання про повернення заяви без розгляду, а тому, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 376 ЦПК України, це не може бути підставою для скасування або зміни ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 , від імені якого діє представник - адвокат Ноженко Ірина Олексіївна, залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.03.2025 у справі № 404/10067/24 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї ухвали складено 30.01.2026.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. І. Мурашко