№ 201/9604/21
провадження 2/201/210/2026
УХВАЛА

03 лютого 2026 року Соборний районний суд міста Дніпра

в особі головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Могиліною Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Соборного районного суду міста Дніпра в місті Дніпрі клопотання представників сторін про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна про стягнення заборгованості спадкодавця і витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 22 вересня 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості спадкодавця, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися, Ухвалою судді Жовтневого (тепер Соборного) районного суду м. Дніпропетровська провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, розглядаються клопотання, справа по суті не слухалася, виносилися ухвали.

В судове засідання від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката надійшло клопотання про зупинення провадження до розгляду іншої справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на майно і інш., тобто до розгляду іншої справи по спору про ці ж правовідносини сторін, фактично ті ж особи, в зв`язку з неможливістю розгляду цієї справи, факти та обставини тієї справи можуть мати преюдиційне значення при вирішенні цієї цивільної справи.

Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року клопотання було задоволене, провадження в справі зупинено.

Ухвалою від 26 листопада 2025 року суд провадження по справі відновив у зв`язку з тим, що інша цивільна справа судом розглянута, процесуальне рішення по ній набрало законної сили, фактично вирішилось питання зазначеної спадщини і інш., а саме для цього зупинялося провадження в справі, та з метою необхідністі вирішення інших процесуальних питань, а також через необхідність подальшого слухання цієї справи і розгляду по ній в передбаченому законом порядку клопотань.

Після цього представниками сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 заявлене клопотання про зупинення провадження до розгляду іншої справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 і АТ КБ «ПриватБанк» про право на спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно, виключення майна із спадкової маси і стягнення витрат, тобто до розгляду іншої справи по спору про ці ж правовідносини сторін, фактично ті ж особи, в зв`язку з неможливістю розгляду цієї справи, факти та обставини тієї справи можуть мати преюдиційне значення при вирішенні цієї цивільної справи.

Представники вказаних сторін наполягали на задоволенні клопотання, позивач і відповідач підтримали це клопотання, проти задоволення вказаного клопотання заперечень не було і від інших учасників справи, виходячи з його обгрунтованості.

З`ясувавши думку сторін, третьої особи та учасників спору, перевіривши матеріали справи та клопотання сторони відповідача, суд вважає можливим задоволення даного клопотання про зупинення провадження, оскільки п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження по справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

В провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 і АТ КБ «ПриватБанк» про право на спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно, виключення майна із спадкової маси і стягнення витрат. Предметом позову є фактично поділ спадкового майна, визначення його маси, визнання права власності і свідоцтва недійсним стосовно тієї ж спадщини, стосовно вартості якої йде мова в цій цивільній справі.

Судом, з`ясовано, що ухвалою судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від ще 05 жовтня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі № 204/6835/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 і АТ КБ «ПриватБанк» про право на спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно, виключення майна із спадкової маси і стягнення витрат, справа призначена до розгляду і на теперішній час не розглянута

Крім. того, предметом спору у цивільній справі, яка знаходилася в провадженні судді Соборного районного суду міста Дніпра Демидової С.О. було, крім іншого, визнання права власності на майно, яке входить в спадкову (боргову) масу, по якій ОСОБА_6 і ставить питання про стягнення боргу спадкодавця, в разі зменшення майна і коштів спадкодавця (в тій справі) зменшиться і розмір того боргу, на який претендує ОСОБА_7 в цій справі. Справа по суті не розглянута, позов залишено без розгляду.

Пунктом 6 частини 1 статті 251 визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких грунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, зупинення провадження в справі з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 рокуу справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Враховуючи викладене, вирішення окремо однієї справи може вплинути на результати розгляду іншої справи і завдати шкоди правам та інтересам іншої сторони або третіх осіб. При таких обставинах суд вважає, що клопотання ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 251, ст. 182, 222, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна про стягнення заборгованості спадкодавця зупинити.

Ухвала набрала законної сили 03 лютого 2026 року.

Ухвалу в частині зупинення провадження може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -