ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
№ провадження 2-з/646/3/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.26 місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді Іщенко О. В,

за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,

розглянувши у порядку частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Бондаренко Альони Олексіївни про забезпечення позову у цивільній справі № 646/13340/25, провадження № 2/646/1416/2026, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 з такими вимогами: визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв. м) 51,8, житловою 29,1; визнати за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв. м) 51,8, житловою 29,1; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частини вартості спільного майна подружжя автомобіля марки TOYOTA, модель CAMRY, рік випуску 2018, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , дата реєстрації 11.04.2023; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частини вартості спільного майна подружжя автомобіля марки KIA, модель: ОРТІМА, рік випуску 2012, дата реєстрації 02.04.2025.

Засобами системи «Електронний суд» від представника позивачки надійшла заява про забезпечення позову, яка обгрунтована тим, що оскільки квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв. м) 51,8, житловою 29,1; транспортний засіб автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY, рік випуску 2018, VIN 4T1B11HK7JU652573, державний номерний знак НОМЕР_2 , дата реєстрації 11.04.2023; транспортний засіб - автомобіль марки KIA, модель: ОРТІМА, рік випуску 2012, дата реєстрації 02.04.2025, є предметом спору, на даний час існує досить висока імовірність того, що дізнавшись про розгляд даної справи у суді відповідач може умисно здійснити відчуження спірної квартири та двох автомобілів на користь третіх осіб.

Тому, представник позивачки просила забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв. м) 51,8, житловою 29,1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 ; автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY, рік випуску 2018, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , дата реєстрації 11.04.2023, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 ; автомобіль марки KIA, модель: ОРТІМА, рік випуску 2012, дата реєстрації 02.04.2025, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, дійшов такого висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень частин першої та третьої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини п`ятої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19, сформульовано висновок про те, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Окрім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Судом встановлено, що предметом спору у цій справі є поділ спільного майна подружжя, набутого за час перебування подружжя у зареєстрованому шлюбі. Позовні вимоги стосуються, зокрема, визнання за позивачкою права власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації за частину вартості транспортного засобу автомобіля марки TOYOTA, модель CAMRY, рік випуску 2018, VIN 4T1B11HK7JU652573, державний номерний знак НОМЕР_2 , дата реєстрації 11.04.2023, та за частину транспортного засобу - автомобіля марки KIA, модель: ОРТІМА, рік випуску 2012, дата реєстрації 02.04.2025.

За твердженнями позивачки право власності на зазначені вище об`єкти спільного майна подружжя зареєстровано за відповідачем.

Згідно із частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини першої статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Ураховуючи те, що предметом спору є поділ спільного сумісного майна подружжя, право власності на спірне майно зареєстровано за відповідачем, а також з огляду на співмірність заявленого виду забезпечення позову та наявність ризиків утруднення чи невиконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, суд доходить висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно, який лише тимчасово обмежує право відповідача на розпорядження майном і не впливає на реалізацію права володіння та користування ним.

Керуючись статтями 149-153 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Бондаренко Альони Олексіївни про забезпечення позову у цивільній справі № 646/13340/25, провадження № 2/646/1416/2026, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Накласти арешт на:

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120, номер запису про право власності: 48831245, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

- автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY, рік випуску 2018, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , дата реєстрації 11.04.2023, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

- автомобіль марки КІА, модель: ОРТІМА, рік випуску 2012, дата реєстрації 02.04.2025, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Суддя О. В. Іщенко