УХВАЛА

03 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 353/849/25

провадження № 61-1295ск26

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2025 року та постанову Івано-Франківської апеляційного суду від 24 грудня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття.

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області ухвалою від 06 жовтня 2025 року, яку залишив без змін Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 24 грудня 2025 року, у видачі судового наказу відмовив.

27 січня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2025 року та постанову Івано-Франківської апеляційного суду від 24 грудня 2025 року у зазначеній вище справі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 1 частини першої статті 353 ЦПК України).

Згідно із пунктом 2 частини першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 353 ЦПК України та пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено права касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу, а також постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатами перегляду такої ухвали в апеляційному порядку.

Керуючись статтями 394, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2025 року та постанову Івано-Франківської апеляційного суду від 24 грудня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров