Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5572/25
Номер провадження 2/299/2029/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (мати позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (батько позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , який на час смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після смерті батька прийняв в порядку ч. 3 п.1 ст. 1268 ЦКУ. Брат позивача, син спадкодавця, відповідач у справі ОСОБА_2 спадщину не прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на спадкове майно не претендує. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за запитом: ОСОБА_4 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилася.

Інших спадкоємців, які можуть претендувати на спадкове майно, немає. Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини на вищевказане спадкове майно, нотаріус повідомила, що для оформлення спадщини спадкоємцю необхідно подати правовстановлюючі документи на майно, а також подати документи, що підтверджують родинний зв`язок між спадкоємцями та спадкодавцем. Розбіжності (щодо родинних відносин) полягають у наступному: у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 15.05.1987 у графі «батько» записано « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_4 ». У зв`язку з ситуацією, яка виникла, необхідно встановити у судовому порядку факт родинних відносин позивача з спадкодавцем. Також через відсутність правовстановлюючих документів у судовому порядку необхідно визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не явився,до суду засобами поштового зязку надіслав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна його заява у якій він просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (мати позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (батько позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , який на час смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після смерті батька прийняв в порядку ч. 3 п.1 ст. 1268 ЦКУ. Брат позивача, син спадкодавця, відповідач у справі ОСОБА_2 спадщину не прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на спадкове майно не претендує. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за запитом: ОСОБА_4 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилася.

Інших спадкоємців, які можуть претендувати на спадкове майно, немає. Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини на вищевказане спадкове майно, нотаріус повідомила, що для оформлення спадщини спадкоємцю необхідно подати правовстановлюючі документи на майно, а також подати документи, що підтверджують родинний зв`язок між спадкоємцями та спадкодавцем.

Розбіжності (щодо родинних відносин) полягають у наступному: у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 15.05.1987 у графі «батько» записано « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_4 ».

Факт родинних відносин та факт належності спадкодавцеві спадкового майна підтверджується наступними документами: Відповідно до копії довідки № 697 від 12.09.2025 року, яка видана КП «Виноградівським РБТІ» ОСОБА_1 (позивачу) в тім, що згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке видане Виноградівською райдержадміністрацією 27.06.2001 року на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації № 356 від 25.06.2001 року. Тобто це те саме спадкове майно, щодо якого визнається право власності.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 19.04.2021 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Тисобикень Виноградівського району Закарпатської області. Це той самий населений пункт, де знаходиться спадкове майно, де до дня смерті проживав батько позивача та де на день смерті проживав позивач.

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 15.10.2025 року №82895166 за запитом: ОСОБА_4 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилася, інформація у Спадковому реєстрі відсутня.

На сторінці 11 копії паспорту спадкодавця наявна відмітка про реєстрацію місця проживання померлого за адресою: АДРЕСА_1 . Це та сама адреса, де знаходиться спадкове майно.

На сторінці 10 копії паспорту спадкодавця наявна відмітка про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_5 (мати позивача). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача у графі мати записано ОСОБА_3 . Тобто відслідковуємо родинні відносини між позивачем та спадкодавцем; Відповідно до копії довідки про смерть № 74 від 19.04.2021 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 про що в книзі реєстрації актів про смерть за 2021 рік зроблений відповідний запис 19 квітня за № 74, місце смерті село Тисобикень.

Відпідно до довідки № 04-20/1334 від 09.10.2025 року, яка видана Пийтерфолвівською сільською радою в тім, що гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав і був зареєстрований до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №04-20/1335 від 09.10.2025 року, яка видана Пийтерфолівською сільською радою в тім, що гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав і був зареєстрований до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті фактично проживав син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно копії квитанції від 13.08.2025 року ОСОБА_1 здійснив оплату на рахунок КП «Виноградівське РБТІ», адреса Тисобикень, Тисова, 4;

Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 27.06.2001 року, який виданий Виноградівської районної державної адміністрації, посвідчує, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 дійсно належить громадянину ОСОБА_4 спадкодавцю.Згідно реєстрового запису на документі про права особистої власності такий житловий будинок в цілому зареєстрований за ОСОБА_4 спадкодавцю.

Відповідно до копії технічного паспорту на житлового будинку від липня 2001 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 видане на ім`я ОСОБА_6 , рік побудови 1961 рік.

Відповідно до копії технічного паспорту на житлового будинку від 23.08.2025 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 видане на ім`я ОСОБА_1 , рік побудови 1961 рік.

Отже судом встановлено той факт, що спадкодавець ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

У відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пленумом Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (мати позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (батько позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , який на час смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадковий житловий будинок належав спадкодавцеві ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що видане 27.06.2001 року Виноградівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації №356 від 25.06.2001 року.

Відповідно до Довідки № 697 від 12.09.2025 року та «Технічного паспорта на будинок садибного типу з по господарськими будівлями та спорудами», складеного та підписаного керівником суб`єкта господарювання ОСОБА_7 інвентаризаційна вартість будинку становить 300 910 /триста тисяч дев`ятсот десять / грн.

Спадкування спадщини відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті спадкодавця є його діти позивач та відповідач у справі.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після смерті батькаприйняв в порядку ч.3 п.1 ст. 1268 ЦКУ.

Брат позивача, син спадкодавця, відповідач у справі ОСОБА_2 спадщину не прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на спадкове майно не претендує.

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за запитом: ОСОБА_4 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилася, інформація у Спадковому реєстрі відсутня.

При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини на вищевказане спадкове майно, нотаріус повідомила, що для оформлення спадщини спадкоємцю необхідно подати правовстановлюючі документи на майно.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягаєст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину.Статтею 1297 зазначеного Кодексувстановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Разом з цим з матеріалів справи встановлено, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове у позивача відсутні.

Ці обставини суд встановив на підставі достатньої сукупності належних та допустимих доказів.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

За змістом статті 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача, дійшов висновку, що позивач має право успадкувати майнові права спадкодавця як спадкоємець за законом, оскільки він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Враховуючи вище викладене та те, що пред`явлені позивачем докази на підтвердження своїх позовних вимог щодо встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно є належними та допустимими, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Встановити той факт, що спадкодавець ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийЛеньо В. В.