Справа № 473/4739/25
УХВАЛА

"02" лютого 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О., розглянувши в судовому засіданні заяву Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про забезпечення доказів до пред`явлення позову, -

встановив:

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до пред`явлення позову, посилаючись на те, що заявник має намір звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, як відомо заявнику боржник за кредитним договором ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27.05.2024 року Банк звернувся з претензією кредитора до Вознесенської Державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено в надані інформації про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника.

Отже представник просив витребувати у Вознесенської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , а також витребувати у Відділі ЦНАП у Вознесенському районі інформацію про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформацію про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем.

Представником заявника вказано, що необхідність забезпечення цих доказів обґрунтовується тим, що вони нададуть можливість встановити спадкоємців після померлої ОСОБА_1 , що дасть можливість визначити відповідачів та звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 29 січня 2026 року прийнято до розгляду заяву АТ КБ «Приватбанк» про забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України, суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому ст. ст. 116-118 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

У відповідності до ч. 3 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія (ч. 4 ст. 116 ЦПК України).

Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо застосування положень статті 114 КАС України викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від: 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18; 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19; 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19, а щодо застосування положень статті 116 ЦПК України в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19).

Проте, заявником не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві докази можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що за відсутності в розумінні ст. 116 ЦПК України, обов`язкової умови для забезпечення доказів, підстави для задоволення заяви відсутні.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 116, 117, 118 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про забезпечення доказів до пред`явлення позову, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня підписання ухвали.

Ухвала підписана 02 лютого 2026 року.

Суддя: М.М. Ротар