У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Пилипців О.-І.І.

справа №465/10534/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа у справі №465/10534/24 таким, що не підлягає виконанню та розстрочку заборгованості

встановив:

09.12.2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про визнання виконавчого листа у справі №465/10534/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» суму заборгованості за Кредитним договором №Z76.00205.007287030 від 17.12.2020 в розмірі 62092,76грн., таким, що не підлягає виконанню та розстрочку заборгованості згідно рішення апеляційного суду строком на 1 рік.

В обґрунтування вимог заяви зазначив, що Шевченківським районним судом м.Львова було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» суму заборгованості за Кредитним договором №Z76.00205.007287030 від 17.12.2020 в розмірі 62092,76грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.09.2025 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05.12.2025, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року змінити, виклавши абзац перший та другий резолютивної частини рішення в новій редакції: «Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № Z76.00205.007287030 від 17.12.2020 в розмірі 32 307, 71 грн (тридцять дві тисячі триста сім гривень 71 копійок), з яких: 25 721, 47 грн (двадцять п`ять тисяч сімсот двадцять одна гривня 47 копійок) - заборгованість за тілом кредиту та 6 586 грн 24 коп. (шість тисяч п`ятсот вісімдесят шість гривень 24 копійки) заборгованість за відсотками. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за іншими процентними платежами відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» 1 260,40 (одна тисяча двісті шістдесят) грн 40 коп. сплаченого позивачем судового збору». В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. Враховуючи вищенаведене, просить заяву задовольнити.

Заявник подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися в установленому законом порядку.

Відповідно до частини третьої статті 432 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, тому суд вважає за можливе розглянути дану заяву за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26.05.2025 року у справі №465/10534/24, позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» суму заборгованості за Кредитним договором №Z76.00205.007287030 від 17.12.2020 в розмірі 62092,76грн. (шістдесят дві тисячі дев`яносто дві гривні сімдесят шість копійок) та 2422,40грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) сплаченого позивачем судового збору.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.09.2025 року, поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року. Зупинено дію рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05.12.2025, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року змінено, виклавши абзац перший та другий резолютивної частини рішення в новій редакції: «Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № Z76.00205.007287030 від 17.12.2020 в розмірі 32 307, 71 грн (тридцять дві тисячі триста сім гривень 71 копійок), з яких: 25 721, 47 грн (двадцять п`ять тисяч сімсот двадцять одна гривня 47 копійок) - заборгованість за тілом кредиту та 6 586 грн 24 коп. (шість тисяч п`ятсот вісімдесят шість гривень 24 копійки) заборгованість за відсотками. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за іншими процентними платежами відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» 1 260,40 (одна тисяча двісті шістдесят) грн 40 коп. сплаченого позивачем судового збору». В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Отже, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як з`ясовано судом, постановою Львівського апеляційного суду від 05.12.2025, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2025 року по справі №465/10534/24 змінено, зменшено суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , а тому підстави для стягнення заборгованості за виданим виконавчим листом відсутні.

З врахуванням зазначеного, суд приходить до переконання про задоволення вимог заяви про визнання виконавчого листа у справі №465/10534/24 таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно ч.ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до положень ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заявник стверджує, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час немає, просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище, як одинокої матері, наявність на утриманні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з цим просить суд про розстрочку виконання рішення суду на 12 місяців.

Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути заборгованість стягувачу, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити, розстрочивши виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.05.2025 року, яке змінено постановою Львівського апеляційного суду, терміном на 12 місяців.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 432, 435, 445 ЦПК України, Законом України Про виконавче провадження, суд

постановив:

заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа у справі №465/10534/24 таким, що не підлягає виконанню та розстрочку заборгованості задовольнити.

Визнати виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Львова 18.07.2025 року у справі №465/10534/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» суму заборгованості за Кредитним договором №Z76.00205.007287030 від 17.12.2020 в розмірі 62092,76грн. (шістдесят дві тисячі дев`яносто дві гривні сімдесят шість копійок) та 2422,40грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) сплаченого позивачем судового збору, таким, що не підлягає виконанню.

Розстрочити ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.05.2025 по справі №465/10534/24, яке змінено постановою Львівського апеляційного суду від 05.12.2025, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № Z76.00205.007287030 від 17.12.2020 в розмірі 32307,71грн. (тридцять дві тисячі триста сім гривень 71 копійок) та 1260,40 (одна тисяча двісті шістдесят) грн 40 коп. сплаченого позивачем судового збору, терміном на 12 (дванадцять) місяців з дня постановлення ухвали суду, шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 2797,34грн. (дві тисячі сімсот дев`яносто сім гривень тридцять чотири копійки).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Текст ухвали складено та підписано 03.02.2026 року.

Суддя О. І. Ковальчук