Справа № 158/253/25 Головуючий у 1 інстанції: Поліщук С. В.
Провадження № 22-ц/802/84/26 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Прядун Ю. В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Скрипчук О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного спеціального господарського підприємства "Ліси України" про скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою відповідача Державного спеціального господарського підприємства "Ліси України" на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 31.01.2025 звернулася в суд з позовом до відповідача Державного спеціального господарського підприємства "Ліси України" про скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позов мотивовано тим, що 19.11.2024 ОСОБА_2 адміністрацією філії «Ківерцівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» був повідомлений про скорочення посади, яку він обіймає, а 31 грудня 2024 наказом №271-к за підписом в.о. директора головного лісничого філії «Ківерцівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», ОСОБА_2 було звільнено з посади у зв`язку із скорочення штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає даний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав: - зміна структури ДП «Ліси України» та ліквідація філії «Ківерцівське лісове господарство» не є наслідком скорочення чисельності чи штату працівників; - керівником філії видано наказ про його звільнення раніше як за два місяці з дати вручення персонального попередження про наступне вивільнення; - з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору йому не було запропоновано іншу роботу. Просить визнати незаконним та скасувати наказ філії «Ківерцівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 271-к від 31.12.2024 «Про звільнення з посади ОСОБА_2 », поновити ОСОБА_2 на посаді майстра лісу Партизанського лісництва з 01 січня 2025 року, стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2025 по день постановлення рішення суду у справі в розмірі 190049 грн 76 коп.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 листопада 2025 року позов задоволено. Наказ філії «Ківерцівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №271-к від 31.12.2024 року про звільнення з посади ОСОБА_2 скасовано. Поновлено ОСОБА_2 на посаді майстра лісу Партизанського лісництва з 01 січня 2025 року. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 190049,76 грн. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в дохід держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Відповідач Державне спеціальне господарське підприємство "Ліси України" подало апеляційну скаргу на вказане рішення суду. Вважає, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, про те, що відповідачем не доведено дотримання вимог ч. 3 ст. 49-2, ч. 2 ст. 40 КЗпП України при звільненні позивача (не дотримано 2-х місячного терміну попередження про наступне звільнення, не виконано обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні вакансії, які з`явились на підприємстві протягом двох місяців та існували на день звільнення). На момент прийняття рішення про ліквідації філії «Ківерцівське лісове господарство» ОСОБА_2 був відсутній. До 19 листопада 2024 року, до дати поновлення його на роботі за рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 серпня 2024 року, яке постановою Волинського апеляційного суду від 19.11.2024 залишено без змін, йому об`єктивно персональне повідомлення про скорочення вручене бути не могло. З пропозиціями іншої роботи на тому самому підприємстві одночасно з попередженням про звільнення, позивач ознайомлюватись відмовився. Повідомлення про наступне вивільнення було направлено на адресу Ківерцівського центру зайнятості. Зауваження позивача про не проведення консультацій з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), не грунтується на нормах діючого законодавства. Просить рішення суду першої інстанції скасувати ту ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 через представника адвоката Грушицького О. І. подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що судом першої інстанції правильно встановлено, що Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» змінило свою організаційну структуру шляхом ліквідації філії «Ківерцівське лісове господарство» та створення філії «Поліський лісовий офіс», ліквідації підприємства, скорочення чисельності працівників не відбувалось. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вручення/ознайомлення позивача з вакантними посадами та відмовою останнього від ознайомлення з ними. Роботодавець не виконав обов`язок передбачений ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Судові витрати покласти на відповідача.

В суді апеляційної інстанції представника відповідача Скрипчук О. П. підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.

Представник позивача адвокат Грушицький О. І. апеляційну скаргу не визнав та просив залишити її без задоволення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно записів у трудовій книжці та на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 серпня 2024 року, яке постановою Волинського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року залишено без змін, ОСОБА_2 з 04.01.2024 поновлений на посаді майстра лісу Партизанського лісництва (Наказ №178-К від 19.11.2024). На підставі наказу в.о. директора філії «Ківерцівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» №271-к від 31.12.2024 ОСОБА_2 звільнений з посади майстра лісу Партизанського лісництва за скороченням чисельності і штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Штатним розписом філії «Ківерцівське лісове господарство» ДП «Ліси України» було визначено посаду майстра лісу Партизанського лісництва в кількості 4 одиниці.

Згідно наказу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 18.10.2024 №1887 припинено філію «Ківерцівське лісове господарство», шляхом її закриття. Зобов`язано директора філії «Ківерцівське лісове господарство» здійснити відповідні дії щодо припинення філії, зокрема: провести повну інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, незавершених капітальних інвестицій, запасів, грошових коштів філії; забезпечити оформлення передавального балансу майна та передавального акту до філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України»; забезпечити передачу активів та пасивів до філії «Поліський лісовий офіс»; попередити працівників філії «Ківерцівське лісове господарство» про припинення філії шляхом її закриття в порядку, передбаченому трудовим законодавством.

Згідно копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДСГП «Ліси України» () має у складі відокремлений підрозділ філія «Ківерцівське лісове господарство» (, адреса: Волинська обл., Луцький р-н, м. Ківерці, вул. Бандери Степана, 4).

Відповідно до п.1.1. Положення про філію «Ківерцівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», затвердженого наказом ДСГП «Ліси України» від 21 грудня 2023 року №2063, філія «Ківерцівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» є відокремленим підрозділом ДСГП «Ліси України», , діяльність якого спрямовується, координується та контролюється Поліським лісовим офісом. Філія є відокремленим підрозділом підприємства, який не має статусу юридичної особи. Положенням філії «Ківерцівське лісове господарство» визначено, що працівники філії є працівниками підприємства.

Штатний розпис філії «Поліський лісовий офіс» на 2024 рік містить інформацію про структурний підрозділ «Ківерцівське надлісництво» в якому передбачалась одна посада начальника надлісництва. При цьому, в 2024 році генеральний директор ДП «Ліси України» затвердив штатний розпис філії «Поліський лісовий офіс» на 2025 рік, в якому до Ківерцівського надлісництва включено 4 посади майстра лісу Партизанського лісництва, тобто таку ж кількість посад, що й була затверджена у філії «Ківерцівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на день звільнення позивача ОСОБА_2 з роботи.

Встановлено, що наказом ДСГП «Ліси України» №1703 від 03.10.2024 затверджено положення про філію «Поліський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України».

Відповідно до п.1.1. Положення про філію «Поліський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України», затвердженого наказом ДСГП «Ліси України» від 03 жовтня 2024 року №1703, філія «Поліський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» є відокремленим підрозділом ДСГП «Ліси України», .

Наказом ДСГП «Ліси України» від 31 грудня 2024 року №2338 затверджено передавальні акти активів та пасивів на балансових та позабалансових рахунках, матеріалів лісовпорядкування та документів, які підтверджують речові права на земельні ділянки, нерухоме майно та інше по філіях, що координуються Поліським лісовим офісом, в тому числі філії «Ківерцівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України».

Наказом ДСГП «Ліси України» від 24 січня 2025 року №206 затверджено організацію території земель філії «Поліський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» площею 1341272,6745 га, що передані до державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», поміж яких землі, передані від державного підприємства «Ківерцівське лісове господарство» передавальним актом від 09.01.2023, затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 09.01.2023 №69.

На підставі викладеного, суд першої інстанції правильно встановив, що державне спеціалізоване господарське підприємство змінило свою організаційну структуру, шляхом ліквідації філії «Ківерцівське лісове господарство».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених в цьому пункті цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частина третя статті 49-2 КЗпП України).

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у Державному спеціалізованому господарському підприємстві «Ліси України» відбулося скорочення чисельності та штату працівників внаслідок ліквідації філії «Ківерцівське лісове господарство». Це стало підставою для вивільнення працівників. Суд не вирішує питання про правомірність скорочення чисельності, штату працівників, оскільки ці питання належать до виключної компетенції власника або уповноваженого ним органу.

Позивач 19 листопада 2024 року був повідомлений про заплановане вивільнення, як це передбачено ст. 49-2 КЗпП України. Так, відповідно до цієї статті про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Позивача було звільнено з роботи з недотриманням строку передбаченого ст. 49-2 КЗпП України, проте саме по собі таке порушення не є підставою для поновлення на роботі, а є підставою для зміни дати звільнення.

Разом з тим, встановлено, що відповідачем було порушено вимоги щодо неможливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, не було запропоновано всіх вільних посад у Державному спеціалізованому господарському підприємстві «Ліси України».

Апеляційним судом встановлено, що 16 грудня 2024 року відповідачем було запропоновано позивачу вакантні посади відповідно до його кваліфікації у філії «Південний лісовий офіс», позивачем не було висловлено згоди на переведення на ці посади.

З інформації наданої суду відповідачем про наявність вакантних посад та вільних робочих місць, які існували в філіях Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» під час двомісячного строку дії повідомлення про наступне звільнення, встановлено наявність вакантних посад.

При цьому позивачу не пропонувалися посади майстра лісу у філії «Поліський лісовий офіс», Бродівське лісове господарство, Івано-Франківське лісове господарство. В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача не спростував даної обставини.

Отже, відповідач допустив порушення вимог ч.2 ст. 40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України, що має наслідком поновлення ОСОБА_2 на роботі.

Згідно ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Отже, вимушеним прогулом у розумінні ст. 235 КЗпП України є період з дня звільнення працівника по день винесення рішення суду про поновлення його на роботі.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці», середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку №100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку №100).

З довідки філії «Ківерцівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» №24 від 18.02.2025, розмір середньоденної заробітної плати позивача по справі ОСОБА_2 складає 856,08 грн з урахуванням зарплати за останні 2 місяці, що передували звільненню та не оспорюється сторонами по справі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що період вимушеного прогулу позивача триває з 01.01.2025 (перший робочий день після ухвалення наказу про звільнення) до 06.11.2025 (день ухвалене рішення суду) та становить 222 робочих днів. Розрахунок заробітної плати має наступний вигляд: 222 робочих днів х 856,08 грн. (середньоденна заробітна плата) =190049,76 грн. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2025 по 06.11.2025 становить 190049,76 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що обраховано без віднімання сум податків та зборів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Державного спеціального господарського підприємства "Ліси України" залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 листопада 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2026 року.

Головуючий суддя

Судді