УХВАЛА

02 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 643/2861/15-ц

провадження № 61-892ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 яка діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - адвоката Коваля Анатолія Павловича, на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 , Житлового кооперативу «Світоч», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання довідки неповною в частині невнесення до неї інших членів сім`ї, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 яка діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - адвоката Коваля А. П., на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2026 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2026 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявникам строк для усунення недоліків для подання уточненої касаційної скарги, в якій навести підстави касаційного оскарження судових рішень, надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

У січні 2026 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 21 січня 2026 року, а саме уточнена касаційна скарга.

В уточненій касаційній скарзі підставами касаційного оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій заявники формально зазначають частину другу статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга не містить жодного посилання та належного обґрунтування щодо підстав касаційного оскарження, а саме:

якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

При цьому, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (суд не дослідив зібрані у справі докази) не може бути самостійною підставою касаційного оскарження судових рішень, оскільки така підстава може бути зазначена лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбаченихпунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу

Неналежний виклад підстав касаційного оскарження, необґрунтованість цих підстав особою, яка звертається із касаційною скаргою, унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Отже, слід дійти висновку, що заявниками не наведено належних, обґрунтованих підстав касаційного оскарження рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2026 року відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.

У зв`язку з зазначеним вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали від 21 січня 2026 року про залишення касаційної скарги без руху заявниками не виконано, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявникам.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 яка діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - адвоката Коваля Анатолія Павловича, на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2026 року вважати неподаною та повернути заявникам.

Заявникам надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара