УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року

м. Київ

справа № 521/20503/24

провадження № 61-147ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 26 березня 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» про захист прав споживачів,

постановив ухвалу про таке:

1. У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ ФК «Незалежні фінанси» (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача у непроведені перерахунку переплачених відсотків за кредитним договором № 2449734 від 10 серпня 2024 року;

- визнати незаконною бездіяльність відповідача у наданні відповіді з порушенням Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок незаконно нарахованих та переплачених коштів за кредитним договором № 2449734 від 10 серпня 2024 року у сумі 236,15 грн та коштів за проведення перерахунку у розмірі 6,15 грн;

- зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 151 400, 00 грн.

2. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 26 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

3. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

4. 04 січня 2026 року позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу мотивував тим, що:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, як можна бачити з ухвали Одеського апеляційного суду у справі № 521/20503/24;

- апеляційним судом не враховано всі вимоги і постанови в аналогічних справах, зокрема постанов Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц;

- апеляційний суд зазначив норми матеріального та процесуального права, які взагалі не стосуються даної справи;

- зазначає, що обставини, які були викладені в апеляційній скарзі та у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, можуть бути віднесені до поважних причин пропуску такого строку, проте суд апеляційної інстанції їх не врахував;

- вказав, що через виконання бойових завдань не мав можливості звернутися з апеляційною скаргою вчасно, а також зазначив, що до апеляційної скарги ним було долучено витяг з наказу № 32 від 01 лютого 2025 року.

Щодо оскарження рішення Малиновського районного суду міста Одеса від 26 березня 2025 року

5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

6. В такому випадку Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

7. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК).

8. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

9. За змістом вказаної норми ЦПК рішення суду першої інстанції може бути оскаржене у касаційному порядку лише після апеляційного перегляду справи.

10. Згідно з даними з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 26 березня 2025 року у справі № 521/20503/24 в апеляційному порядку по суті не переглядалось.

11. Оскільки рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не було переглянуте, це виключає можливість його перегляду у касаційному порядку. Тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача на рішення Малиновського районного суду міста Одеса від 26 березня 2025 року слід відмовити.

Щодо оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року

12. Верховний Суд робить висновки, що касаційна скарга позивача на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК.

13. Вказаною нормою ЦПК передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

14. Мотивами, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження, є таке.

15. Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у встановлених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

16. Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

17. Згідно зі статтею 354 ЦПК апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

18. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

19. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

20. Частиною першою статті 127 ЦПК передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

21. Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку та докази на підтвердження таких причин.

22. За приписами частини третьої статті 357 ЦПК апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

23. Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

24. Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

25. 26 березня 2025 Малиновським районним судом міста Одеси було ухвалене судове рішення.

26. 16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою за допомогою підсистеми "Електронний суд" до Одеського апеляційного суду.

27. 17 жовтня 2025 року ОСОБА_1 було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Малиновського районного суду міста Одеса від 26 березня 2025 року.

28. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказану апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк на усунення недоліків, роз`яснено ОСОБА_1 , що якщо вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, то буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

29. ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, в обґрунтування якої зазначав, що через виконання бойових завдань не мав можливості звернутися з апеляційною скаргою вчасно, а також зазначив, що до апеляційної скарги ним було долучено витяг з наказу № 32 від 01 лютого 2025 року.

30. Апеляційний суд вказав, що скаржник отримав оскаржуване судове рішення в електронному кабінеті 09 квітня 2025 року після 17 години, що є достатнім обґрунтуванням для того, щоб вважати датою вручення оскаржуваного рішення є 10 квітня 2025 року.Таким чином останнім днем для подачі апеляційної скарги (з врахуванням вихідних днів) є 12 травня 2025 року.

31. В обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження позивач посилався на те, що є військовослужбовцем та учасником бойових дій.

32. Апеляційний суд зазначив, що клопотання про поновлення строку та заява про усунення недоліків не містила інформації про виконання бойових завдань в період з 26 березня 2025 по 16 жовтня 2025 року (день подачі апеляційної скарги). Інших доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання та заява про усунення недоліків не містить.

33. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

34. Посилання ОСОБА_1 на те, що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій, апеляційний суд обґрунтовано відхилив.

35. Верховний Суд в своїй практиці звертав увагу, що питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути достатньою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом встановленого законом строку. (див. постанову Верховного Суду від 17 квітня 2024 року в справі № 757/45756/21-ц).

36. Цей суд висновував, що сама по собі обставина зарахування відповідача до складу Збройних Сил України не свідчить про пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставини непереборної сили.

Разом з тим, у разі доведення належними та допустимим доказами, що саме обставина перебування на військовій службі під час воєнного стану об`єктивно унеможливила виконанням ним зазначеної процесуальної дії у встановлений законом строк, тобто доведення причинно-наслідкового зв`язку між перебуванням на військовій службі під час воєнного стану та пропуском строку на апеляційне оскарження, така обставина може бути визнана обставиною непереборної сили (див. постанову Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 334/5319/20).

37. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції правильно застосував приписи статей 354, 358 ЦПК та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на недоведеність поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

38. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

39. Апеляційний суд мотивовано вказав, що посилання заявника на проходження ним військової служби як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не свідчать про наявність непереборних обставин, таких, що не залежали від волі скаржника та перешкоджали йому в реалізації передбаченого права на оскарження рішення суду, впродовж всього часу пропуску строку з 26 березня 2025 року по 16 жовтня 2025 року.

Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, що скаржник є військовослужбовцем та учасником бойових дій, визнані ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року неповажними з огляду на те, що клопотання про поновлення строку та заява про усунення недоліків не містила інформації про виконання бойових завдань в період з 26 березня 2025 року по 16 жовтня 2025 року (день подачі апеляційної скарги).

Жодних нових підстав ОСОБА_1 не навів, належних та допустимих доказів в обґрунтування причин поважності строку до матеріалів справи не долучив, а заява про усунення недоліків ухвали Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року містить аналогічні мотиви, які були вказані у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, та були вищевказаною ухвалою визнані неповажними.

40. Верховний Суд підкреслює, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежене у випадках встановлених законом, зокрема і в питанні, що стосується строку звернення до суду, який стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до реалізації своїх прав та виконання обов`язків.

41. Надання оцінки поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження лежить в межах дискреційних повноважень суду апеляційної інстанції. Натомість повноваження суду касаційної інстанції стосуються оцінки застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

42. Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком апеляційного суду стосовно поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не спростовують правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

43. З огляду на наведене у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року слід відмовити, оскільки скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не

викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені у скарзі доводи висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 258-261, 394 ЦПК, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду міста Одеса від 26 березня 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року у справі № 521/20503/24.

2. Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков