Справа № 342/85/26
Провадження № 2/342/337/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі головуючої судді Федів Л.М., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування, завданої в дорожньо-транспортній пригоді, шкоди у виді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, що потягнуло лікування та супутню цьому моральну шкоду,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 250000 грн.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановлено наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до вимог ст. 184 ЦПК України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Спеціальним законом, що визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір», згідно з ч.ч.1, 2 ст. 9, якого судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

З позовної заяви вбачається, що остання містить позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, при цьому, до матеріалів позовної заяви не долучені докази на підтвердження сплати позивачем судового збору за заявлену позовну вимогу у встановленому законодавством розмірі.

У той же час, у поданій до суду позовній заяві позивач зазначила, що звільнена від сплати судового збору згідно положень ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

При цьому ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір не справляється за подання:

1) заяви про перегляд Верховним Судом судового рішення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом;

2) заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення;

3) заяви про поворот виконання судового рішення;

4) заяви про винесення додаткового судового рішення;

5) заяви про розірвання шлюбу з особою, визнаною в установленому законом порядку безвісно відсутньою;

6) заяви про встановлення факту каліцтва, якщо це необхідно для призначення пенсії або одержання допомоги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням;

7) заяви про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру;

8) заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;

9) заяви про обов`язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;

10) заяви про видачу обмежувального припису;

11) позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду;

12) заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб;

13) клопотання про визнання і виконання рішення іноземного суду відповідно до міжнародного договору України, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України та яким не передбачено плату під час звернення до суду, подання апеляційної та касаційної скарг у таких справах;

14) заяви про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

15) позовної заяви у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

16) позовної заяви, апеляційної скарги у справах про тимчасове обмеження права громадян України на виїзд за межі території України;

17) позовної заяви, апеляційної скарги у справах про заборону політичної партії, анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії;

18) позовних заяв та заяв Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення у період дії воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях;

19) апеляційної та касаційної скарг на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Отже, посилання позивача на ст. 3 Закону України «Про судовий збір», як на підставу не сплати судового збору за заявлену позивачем позовну вимогу: відшкодування, завданої в дорожньо-транспортній пригоді, шкоди у виді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, що потягнуло лікування та супутню цьому моральну шкодуна думку суду, є безпідставним, оскільки, як вбачається із вказаної норми, дана норма, яка передбачає підстави, за яких судовий збір не справляється, не містить у своєму переліку таких підстав, за яких би, при заявленні вимоги про відшкодування, завданої в дорожньо-транспортній пригоді, шкоди у виді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, що потягнуло лікування та супутню цьому моральну шкоду, не справлявся судовий збір.

Згідно з ч. 9 ст. 185 ЦПК України, заяви, скарги, клопотання, визначені цим кодексом України, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Відповідно до частини третьої статті 136 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розміри ставок судового збору визначені у ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц дійшов до висновку, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, яка визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою.

Відповідно до пп. 1 п. 1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328 грн.

Позивач звернулась до суду із позовом у 2026 році. Згідно вказаного позову позивач просить стягнути з відповідачки моральну шкоду у розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

Враховуючи вище викладене, позивачу необхідно також сплатити судовий збір в дохід державного бюджету за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, як за позовну вимогу майнового характеру, у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить, виходячи із ціни позову за вимогу про стягнення моральної шкоди 2500,00 грн.

Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. За таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватися встановленого державою порядку (справа «Голдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21.02.1975).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, що не відповідає вимогам закону, підлягає залишенню без руху до виправлення позивачем вказаних недоліків.

Враховуючи вищезазначені недоліки позовної заяви, а саме, те, що позивачем до позовної заяви не долучені докази на підтвердження сплати позивачем судового збору за заявлену позовну вимогу у встановленому законодавством розмірі, вважаю за необхідне залишити таку без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання ухвали для їх усунення, які необхідно усунути наступним чином, а саме: надати до суду належний доказ сплати судового збору у встановленому законодавством порядку у розмірі 2500,00 гривень, та подати до суду відповідну квитанцію, або подати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд роз`яснює, що вказані недоліки позовної заяви необхідно усунути у визначений судом строк та попереджає, що у протилежному випадку, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст.4, 175, 177, 184, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування, завданої в дорожньо-транспортній пригоді, шкоди у виді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, що потягнуло лікування та супутню цьому моральну шкоду, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі неусунення недоліків позовної заяви у зазначений строк, заява буде вважатись неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: Федів Л. М.