Єдиний унікальний номер: 448/2107/25
Провадження № 2/448/139/26
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

20.01.2026 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаються на те, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого був ОСОБА_3 , 1932 р.н., а членами такого ОСОБА_4 , 1932 р.н, (дружина), ОСОБА_1 , 1961 р.н. (дочка), ОСОБА_5 , 1964 р.н. (зять) та ОСОБА_2 , 1988 р.н. (онука), а виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли станом на 15.04.1991р. часткою у розмірі по 1/5 у такому майні.

Вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер голова домогосподарства ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/5 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1 (позивачка). Факт прийняття ними спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявили про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 стали власниками по 3/10 частки (1/5 частки, як членів колгоспного двору + 1/10 частки, яку успадкували після смерті чоловіка та батька ОСОБА_3 ) спірного будинковолодіння.

Зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/5 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_5 . cпадщину прийняла донька останнього ОСОБА_2 . Факт прийняття нею спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_2 , стала власником 2/5 часток (1/5 частки, як члена колгоспного двору + 1/5 частки, яку успадкувала після смерті батька ОСОБА_5 ) спірного будинковолодіння.

Вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 3/10 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_4 . cпадщину прийняла донька останньої ОСОБА_1 . Факт прийняття нею спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_1 , стала власником 3/5 часток (1/5 частки, як члена колгоспного двору + 1/10 частки, яку успадкувала після смерті батька ОСОБА_3 + 3/10 частки, яку успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 ) спірного будинковолодіння.

Покликались на те, що з метою оформлення своїх спадкових прав позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на частину спірного житлового будинок не мають можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір».

Нотаріус роз`яснив позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок або його частку.

З огляду на наведене, просять суд визнати за ними, позивачами, право власності на спірне будинковолодіння за вищевказаною адресою, зокрема: за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , а за позивачкою ОСОБА_2 право власності на 2/5 частки у такому.

Ухвалою судді від 21.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх представник адвокат Гриньо М.І. в підготовче судове засідання не з`явились, однак представник позивачів адвокат Гриньо М.І. скерував заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачів.

Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської областів судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнають та просить розглядати справу у їх відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення від 05.11.2025р.; копії сторінок із спадкової справи за №115/2021, заведеної після смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у його відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого був ОСОБА_3 , 1932 р.н., а членами такого ОСОБА_4 , 1932 р.н, (дружина), ОСОБА_1 , 1961 р.н. (дочка), ОСОБА_5 , 1964 р.н. (зять) та ОСОБА_2 , 1988 р.н. (онука), що підтверджується виписками із по-господарської книги по селі Боєвичі, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 , тобто кожен по 1/5 частці будинковолодіння за вищевказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 .

До складу даної спадщини входило право на 1/5 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала йому як члену колгоспного двору.

Згідно матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_3 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається із довідки №73 від 01.08.2025р., виданої виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, - ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області. На час смерті разом із ним проживали, зокрема дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_1 .

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №143/07 заведеної після смерті ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , звернулися в нотаріальну контору із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, факт прийняття ними спадщини стверджується спільним проживанням зі спадкодавцем. На частину спадкового майна спадкоємцям ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не заявили про відмову від даної спадщини.

Тобто, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268, ст.1269 ЦК України, дружина та дочка спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вважаються таким, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті їхнього чоловіка та батька спадкодавця ОСОБА_3 та сталив фактичними власниками по 3/10 частки у спірному будинковолодінні (1/5 частка як членів колгоспного двору + по 1/10 частки, яку успадкували в порядку спадкування після смерті чоловіка та батька ОСОБА_3 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 .

До складу даної спадщини входило право на 1/5 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала йому як члену колгоспного двору.

Згідно матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_5 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №142/07 заведеної після смерті ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме донька останнього - ОСОБА_2 ,у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом та на частину спадкового майна спадкоємиці ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_2 не заявила про відмову від даної спадщини.

Тобто, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268, ст.1269 ЦК України, дочка спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її батька спадкодавця ОСОБА_5 та стала фактичним власником 2/5 часткок у спірному будинковолодінні (1/5 частка як члена колгоспного двору + 1/5 частки, яку успадкували в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 .

До складу даної спадщини входило право на 3/10 частки спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою.

Згідно матеріалів справи, спадкодавиця ОСОБА_4 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій сторінок спадкової справи №115/2021, заведеної після смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , саме донька останньої ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом та на частину спадкового майна спадкоємиці ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.

Тобто, у відповідності до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавиці ОСОБА_4 , а тому ОСОБА_1 стала фактичним власником 3/5 частки у спірному будинковолодінні (1/5 частки, як члена колгоспного двору + 1/10 частки, яку успадкувала після смерті батька ОСОБА_3 +3/10 частки, яку успадкувала в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 ).

Інші можливі спадкоємці, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно діти спадкодавиці ОСОБА_4 , заявили про відмову від належних їм часток у спадщині, які б належали таким за законом, після смерті останньої, що стверджується матеріалам спадкової справи за №115/2021.

При цьому, нотаріусом позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно частину спірного житлового будинку. Нотаріус роз`яснив позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можливість реалізації права на спадкування частини даного житлового будинку в судовому порядку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок садибного типу з господарськими спорудами за вищевказаною адресою та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такі звернулися до суду із вказаним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 від 17.01.2005 року; довідкою №73 від 01.08.2025р., виданої виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області; копією сторінок із спадкової справи №143/07, заведеної після смерті ОСОБА_3 , інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83654564 від 17.12.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83654574 від 17.12.2025р. (заповіти/спадкові договори); копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_5 , серії НОМЕР_2 від 10.10.2006 року; довідкою №85 від 25.08.2025р., виданої виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області; копією сторінок із спадкової справи №142/07, заведеної після смерті ОСОБА_5 , інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83654540 від 17.12.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83654475 від 17.12.2025р. (заповіти/спадкові договори); копією свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 13.11.2020 року; копією сторінок із спадкової справи за №115/2021, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83106650 від 03.11.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83106653 від 03.11.2025р. (заповіти/спадкові договори); виписками із по-господарської книги по селу Боєвичі, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р.; копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; листом-повідомленням нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; копіями паспортів позивачів; копією свідоцтв про народження позивачів та іншими матеріалами справи.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , а за позивачкою ОСОБА_2 визнання права власності на 2/5 частки у такому.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст.200, ст.ст.206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.01.2026 року.

Відомості про учасників справи:

Позивачі:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с.Боєвичі Мостиського району Львівської області, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с.Боєвичі Мостиського району Львівської області, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Відповідач: Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області, (місцезнаходження: с.Шегині, вул.Героїв України, 184, Яворівського району Львівської області, );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В.Кічак