Номер провадження 2/201/507/2026
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 січня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді Давидовської Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Українського державного університету науки та технологій Міністерства освіти України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

установив:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Українського державного університету науки та технологій Міністерства освіти України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

За наслідками дослідження матеріалів позовної заяви встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, позивач звільнений від сплати судового збору в частині вимоги про поновлення на роботі.

Середній заробіток за ч. 2 ст. 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого ч. 2 ст. 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI.

Таким чином, заявник звільнений від сплати судового збору також і в частині вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 185/10793/22.

Проте законом не передбачено звільнення від сплати судового збору за вимогою про скасування наказу, про що зазначає і Верховний Суд в ухвалі від 30 березня 2020 року у справі № 561/842/19.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачі не звільнені від сплати судового збору за позов про стягнення моральної шкоди у трудових правовідносинах.

Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 725/5849/20 (провадження № 61-4525св21) вказано, що Закон України «Про судовий збір» не визначає пільг щодо сплати судового збору за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди у вказаній категорії справ.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду позовної заяви за кожну позовну вимогу позивачу необхідно сплати судовий збір.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 3 328, 00 грн.

Тобто, за позовну вимогу немайнового характеру про скасування наказу про звільнення позивачу необхідно сплатити 1 331,20 грн.

Вимога про відшкодування моральної шкоди є вимогою майнового характеру, ставка судового збору за яку визначена у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Оскільки позивачем заявлена вимога про стягнення моральної шкоди в сумі 25 000,00 грн, судовий збір за вказаною вимогою визначається у розмірі - 1 331,20 грн.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір судовий збір в розмірі 1 331,20 грн за наступними реквізитами: Отримувач ГУК у Дн-кiй обл/Собор.р/22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37988155, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Рахунок UA0004629, Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу: *;101; (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Соборний районний суд міста Дніпра; або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

З огляду на викладене, зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України, з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом подання до суду: копії позовної заяви з додатками, засвідченої у встановленому законом порядку, для відповідача; оригіналу платіжного доручення або квитанції про сплату несплаченого судового збору, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Українського державного університету науки та технологій Міністерства освіти України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк на усунення недоліків в позовній заяві, який не перевищує десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Попередити ОСОБА_1 , що у випадку не усунення недоліків позовна заява буде вважатись не поданою і буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.В. Давидовська