Справа № 459/251/26
Провадження № 2/459/88/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року суддя Шептицького міського суду Львівської області Мельникович М.В, розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договорами про надання позики на умовах фінансового кредиту на загальну суму 13943,98 гривень та понесені судові витрати.

З поданої позовної заяви вбачається, що в ній об`єднано позовні вимоги про стягнення заборгованості за різними договорами, а саме: за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №4 від 27.04.2020 в розмірі 5008,57 грн та договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №85 від 30.04.2020 в розмірі 8935,41 грн. Докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги є різними.

Перевіривши матеріали позовної заяви, вважаю що дану позовну заяву слід повернути позивачу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у разі коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Згідно з ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Під позовною вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Верховний Суд у своїй постанові від 15.02.2019 № 910/11811/18 зауважив, що кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (кредитні договори, договори забезпечення, тощо).

Отже, кожна із вимог про стягнення заборгованості є самостійною вимогою, яка обгунтовується різними підставами виникнення.

В даному випадку різними є не лише підстави виникнення позовних вимог, а й докази, які позивач зазначає на підтвердження таких підстав (обставин, якими обґрунтовує позивач свої позовні вимоги).

Тобто позовні вимоги позивача не пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, та не є основними та похідними.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення позовної заяви, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, суд вважає, що позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості необхідно повернути позивачу в порядку п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Також, суддя вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із аналогічним позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такого.

Керуючись ст. 185, 188, 258-260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такої.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення ухвали). Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дана ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повна ухвала складена 03.02.2026.

Суддя: М. В. Мельникович