Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2026 Справа №607/24259/25 Провадження №2/607/302/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Козак І.Є., представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання сина,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2025 ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 , просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі з 2300 грн до 5000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, просить стягнути з відповідача 8440 грн витрат на правничу допомогу.

Позов мотивовано тим, що з моменту встановлення розміру аліментів на спільного із відповідачем сина, суттєво змінилися обставини, що вимагають їх перегляду. Дитина зростає, і відповідно збільшуються її потреби - витрати на лікування, розвиток та повноцінне забезпечення всім необхідним. Звертає увагу на проблеми із здоров`ям дитини, потребує постійного лікування, відвідує логопеда. Щомісячні витрати на дитину становлять орієнтовно 12 050 грн. Вказує, що на утриманні у відповідача інших осіб немає, він здоровий і має можливість працювати. З цих підстав просить позов задовольнити.

01.12.2025 відповідач надав відзив на позов, в якому не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог, а саме щодо збільшення розміру аліментів до 3500 грн. Зазначає, що сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 2300 грн щомісячно, без заборгованості. Окрім того, додатково перераховує позивачці кошти, які використовуються як щомісячна плата за відвідування дитиною дошкільного навчального закладу. Вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 8440 грн вважає необґрунтованими, оскільки ні позивач, ні представник брати участь у судовому розгляді справи не мають наміру, про що вказано у позовній заяві.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

В судове засідання позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, у позовній заяві просили розглядати справу без їх участі.

В судовому засіданні представник відповідача частково не заперечила проти позову з підстав, викладених у відзиві, просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3000 грн.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.02.2021, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.08.2023 у справі № 607/12693/22.

У цьому шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , який на цей час проживає із матір`ю.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.08.2023 у справі №607/12693/22 суд ухвалив стягувати із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2300 (дві тисячі триста) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 20.09.2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Як видно із медичної документації, яка надана позивачкою, спільний син ОСОБА_5 періодично проходить обстеження у зв`язку з рецидивуючими носовими кровотечами.

Також ОСОБА_5 відвідує логопеда у зв`язку з порушенням розвитку мови, що діагностовано неврологом (а.с. 37).

Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить переконання, що позов необхідно задовольнити частково, виходячи із таких міркувань.

У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

В силу вимог статті 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

В силу вимог статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Зважаючи на те, що після винесення судового рішення у справі №607/12693/22 спільний син почав відвідувати дитячий садок, хворіє, враховуючи інфляційні процеси в державі, а також часткове визнання позову відповідачем, розмір аліментів, який визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.08.2023 у справі №607/12693/22 необхідно збільшити.

Суд враховує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, його стан здоров`я є працездатним, матеріальний стан відповідача, а також матеріальний стан позивачки, яка інших осіб також на утриманні не має, працездатна, а також те, що дитина відвідує дитячий садок, отже позивачка має можливість працювати, стан здоров`я дитини, яка має захворювання, що потребують регулярного догляду та лікування, та доходить переконання, що слід збільшити розмір аліментів визначивши у твердій грошовій сумі 3500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий розмір аліментів є дещо більшим від мінімального рекомендованого визначеного статтею 182 Сімейного кодексу України прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який станом на 01.01.2026 становить 2817 грн (для дітей до 6 років), разом із тим, суд враховує стан здоров`я дитини та можливість позивача надавати допомогу сину. Так, відповідач є працездатним, відомостей про проблеми із здоров`ям немає, та такий розмір аліментів визнається самим відповідачем.

При цьому, суд також враховує і обов`язок матері утримувати сина.

Ще менший розмір аліментів, на думку суду, не буде достатнім для належного виховання та утримання сина та забезпечення його належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

У відповідності до постанови Пленуму ВС 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.23) у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із такого.

Зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак, відповідно до статті 141 ЦПК України, його слід стягнути з відповідача в користь держави.

Також, відповідно до договору про надання правничої допомоги № 195 від 14.11.2025, платіжних інструкцій № 1.400815775.1 від 14.11.2025 та № 2.400980163.1 від 14.11.2025, позивачка понесла 8440 гривень судових витрат на правову допомогу, які були надані адвокатом Назаренко Яною Володимирівною.

Згідно розрахунку, наведеного у договорі про надання правової допомоги, в розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 8440 гривень входить: 1) консультування по справі 1500 грн (за 1 год); 2) складання позову 4500 грн (3 год); 3) подання позову до суду 1500 грн; 4) канцелярські витрати 440 грн; 5) отримання рішення суду 500 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. (відповідна правова позиція викладена у Постановах ВС від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18).

Суд вважає, що така послуга, яка зазначена в розрахунку у договорі про надання правничої допомоги, як подання позову до суду на суму 1500 грн не відповідає критеріям обґрунтованості, оскільки на думку суду, вона охоплюється послугою написання позовної заяви.

Тому, суд вважає підтвердженим розміром витрат на правову допомогу 6940 грн (8440-1500).

Зважаючи на те, що позов задоволено частково, а саме збільшено розмір аліментів до 3500 грн із 5000 грн, що становить 70 %, на підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 4 858 (70% від 6940) грн витрат на правничу допомогу та в користь держави 847,84 грн (70% від 1211,20) грн судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 81, 141, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_4 згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.08.2023 у справі №607/12693/22 та стягувати із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 3500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня набранням рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 4 858 гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в сумі 847,84 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16.01.2026.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк