ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1896/26 Справа № 201/3491/25 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кравченко В.В. на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 15 жовтня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро Кредитних історій», третя особа: Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вище зазначеним позовом про захист прав споживачів.

09 вересня 2025 року представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, у зв`язку з тим, що у витребуваних документах відрізняється номер іпотечного кредиту та дата його укладання.

22 вересня 2025 року від представника третьої особи надійшли додаткові пояснення, в яких зазначається, що представником позивача пропущено строк на пред`явлення заяви про зміну предмету позову.

06 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла заява про поновлення строку на подання заяви про зміну предмету позову.

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 15 жовтня 2025 року заяву про зміну предмету позову залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник позивача просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду першої інстанції, а також, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку сторона позивача посилалась на те, що 30.06.2025 року на виконання ухвали суду про витребування доказів представником АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» надано відповідні пояснення та копії документів. Про існування обставин, які стали підставою для подання заяви про зміну предмета позову, представнику позивача стало відомо лише 20.08.2025 року після ознайомлення з матеріалами даної справи. Письмову заяву про зміну предмету позову представником позивача було подано 09.09.2025 року. Про існування обставин, які стали підставою для подання заяви про зміну предмета позову, представнику позивача стало відомо вже після спливу строку, передбаченого ст. 279 ЦПК України, а саме після надання третьою особою пояснень по справі та в подальшому після ознайомлення з матеріалами справи 20.08.2025 року, а заяву про зміну предмету позову було подано 09.09.2025 року, тобто до спливу 30 денного строку.

Вважає, що залишаючи без задоволення клопотання представника позивача про поновлення строку для подачі заяви про зміну предмету позову, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що процесуальний строк, встановлений, зокрема ч. 3 ст. 49 ЦПК України, пропущений стороною позивача без поважних причин.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Про час та дату розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку повістки до електронного кабінету представника позивача, відповідача та третьої особи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без розглядузаяву про зміну предмету позову, суд першої інстанції керувався ст. 126 ЦПК України та виходив із того, що подана представником позивача до суду із порушенням строків встановлених ст. 49, 279 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі..

Відповідно до ч.3 ст. 279 ЦПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі відкрито ухвалою від 11 квітня 2025 року, а розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін.

Тобто у даному випадку зміна предмета або підстав позову допускається протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, тобто до 11 травня 2025 року.

Заява про зміну предмета позову надійшла від представника позивача до суду першої інстанції 09.09.2025 року, тобто із порушенням такого строку. Однак представник позивача не просив в заяві поновити такий строк.

Частиною 2 статті 126 ЦПК передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись із апеляційною скаргою представник позивача наголошував на тому, що вказаний трок для звернення із заявою про зміну предмету позову було пропущено ним із поважних причин, зокрема через те, що про надходження витребуваних судом документів, які спричинили зміну предмета позову, він дізнався тільки 20 серпня 2025 року, коли ознайомився із матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ухвалою від 28 травня 2025 року суд першої інстанції задовольнив клопотання представника позивача та витребував документи у АТ «Банк Кредит Дніпро».

Витребувані у банку документи надійшли до суду першої інстанції 30 червня 2025 року.

28 липня 2025 року до суду першої інстанції надійшла заява представника ОСОБА_1 про ознайомлення із матеріалами справи

Представник ОСОБА_1 адвокат Кравченко В.В. ознайомилась із матеріалами справи 20.08.2025 року.

Таким чином адвокат Кравченко В.В. звернулась до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи майже через місяць після надходження витребуваних документів до суду першої інстанції та фактично ознайомилась із ними ще майже через місяць після подачі відповідної заяви.

При цьому матеріали справи не містять відомостей про перебування судді у відпустці чи про наявність інших причин, які унеможливлювали своєчасно ознайомитись представнику позивача із наданими 30.06.2025 року банком документами.

Також слід звернути увагу, що адвокат Кравченко В.В. здійснювала листування із судом через систему «Електронний суд», а отже була в ній зареєстрована, а тому обізнана, як користувач Електронного суду про надходження від банку документів та загалом рух справи.

Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності документів, наданих банком 30.06.2025 року в Електронному суді не знайшли свого підтвердження. Крім того слід звернути увагу, що представник позивача, як ініціатор витребування документів від банку майже 2 місяці не цікавився виконанням ухвали суду першої інстанції від 28.05.2025 року про витребування та звернувся до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи тільки 28.07.2025 року.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Посилання в апеляційній скарзі на право позивача збільшення своїх позовних вимог не може бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки таке право необхідно здійснювати в межах дії процесуального закону, а не на свій розсуд, особливо при наявності юридичної допомоги з боку спеціаліста в галузі права.

Оскільки позивач пропустив строк для звернення із заявою про зміну предмету та підстави позову, а підстави для поновлення строку для звернення із вказаною заявою відсутні, то суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про залишення такої заяви без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що залишення без розгляду заяви про зміну предмета позову не перешкоджає розгляду справи за первісними позовними вимогами, а отже не обмежує сторону позивача у доступі до правосуддя.

Інших доводів, які спростовують законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали в апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали суду про залишення без розгляду клопотання представника позивача про заміну предмета позову не має.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кравченко В.В. залишити без задоволення.

Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 15 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 січня 2026 року.

Судді: