Провадження № 2/344/2031/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Тимофєєвої Лілії Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 17.11.2019 року сторони зареєстрували шлюб, у шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З перших днів подружнього життя у сторін була дружня сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом відношення з Відповідачем поступово погіршувались. Між ними зникло взаєморозуміння та будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з Відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки.

З квітня 2024 року вони не проживають разом. Подружні відносини припинені, вони втратили добрі та щирі почуття одне до одного. З огляду на обставини та неодноразовість спроб до налагодження сімейних відносин, які виявились безрезультатними, позивач вважає, що примирення між ними є неможливим, що є підставою для розірвання шлюбу. Подальше формальне збереження сім`ї, суперечить як її інтересам, так і інтересам Відповідача. Вважає, що за таких обставин, розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі подружжя.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задоволити.

Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 сторони зареєстрували шлюб 17.11.2018 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про що складено відповідний актовий запис №2528.

Згідно актового запису про народження ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 про що складено відповідний актовий запис №1144, батьки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, стверджує, що збереження шлюбу є неможливим, тому такий шлюб зберігати не доцільно.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 17.11.2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про що складено відповідний актовий запис №2528 слід розірвати.

Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін, то при цьому суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки, судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, спору щодо визначення її місця проживання немає, то позовна вимога підлягає задоволенню.

Одночасно суд роз`яснює, що у разі виникнення спору щодо визначення місця проживання дитини судом сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст. 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача адвоката Тимофєєвої Лілії Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 17.11.2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про що складено відповідний актовий запис №2528 розірвати.

Неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 02.02.2026 року.

Суддя Пастернак І.А.