У Х В А Л А

13 січня 2026 року

м. Рівне

Справа № 569/20788/24

Провадження № 22-з/4815/8/26

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого: Гордійчук С.О,

суддів: Боймиструка С.В.,

Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ПАТ "Рівнеобленерго", ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 569/20788/24,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» про захист прав споживачів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» про захист прав споживачів задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано акт №R012475 від 11.09.2024 року, який складений ПрАТ «Рівнеобленерго».

Зобов`язано ПрАТ «Рівнеобленерго» визначити ОСОБА_1 побутовим споживачем (нараховувати позивачу плату за спожиту електроенергію за ціною визначеною постановою КМУ №532 від 31.05.2024 року у розмірі 4,32 грн/кВт.год незалежно від обсягу споживання) у будинку по АДРЕСА_1 в обсязі, якій позивач використовує для особистого споживання (в повному обсязі чи визначеному згідно до закону).

Зобов`язано ПрАТ «Рівнеобленерго» визнати право ОСОБА_1 , як споживача, на використання в домоволодінні (будинку) по АДРЕСА_2 (два) лічильника обліку електричної енергії за двома особовими рахунками, які були встановлені до 26 липня 1999 року (згідно з вимогами чинних на той час нормативних документів) до дати набрання чинності Правил користування електричною енергією для населення (ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року.

Визнано право ОСОБА_1 , як споживача електричної енергії, на електропостачання домоволодіння (будинку) по АДРЕСА_1 за тарифами побутового споживача.

Стягнуто солідарно з Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 1000 грн завданої моральної шкоди.

В решті вимог відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» залишено без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2025 року залишено без змін.

09 грудня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просить змінити мотивувальну частину рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2025 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У частині першій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3-5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення в цивільній справі» судам роз`яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі.

В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Процесуальне законодавство визначає вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, які передбачені ст. 270 ЦПК України.

Враховуючи ту обставину, що заява скаржника про часткову зміну мотивувальної частини рішення шляхом ухвалення додаткового рішення не передбачена нормами ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтею 270 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст ухвали складений 13 січня 2026 року.

Головуючий суддя: Гордійчук С. О.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.