Справа № 201/457/26
Провадження № 2-н/201/235/2026
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

19 січня 2026 року місто Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Федоріщев С.С., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою в якій просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його користь на утримання неповнолітніх синів у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною 2 статті 160 ЦПК України передбачено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За правилами ст. 167 ЦПК України, розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 ЦПК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Проте, доказів на підтвердження проживання дітей з батьком (заявником у справі), суду не надано (довідка про склад сім`ї та фактичне місце проживання, тощо).

Надані витяги з реєстру територіальної громади щодо зареєстрованого місця проживання заявника та одного з дітей за адресою: АДРЕСА_1 не підтверджують факту проживання дітей з батьком, а підтверджують зареєстроване місце проживання, яке у тому числі є відмінним від фактичного місця проживання.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що заявником не додано до заяви документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо проживання дітей з батьком.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, беручи до уваги те, що заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 167 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев