Справа № 450/2544/25 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/3090/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.

секретаря: Заяць Я.І.

з участю: ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Позов мотивував тим, що на підставі судового наказу, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області 18 квітня 2025 року, з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В той же час їхній спільний син ОСОБА_5 є студентом 5 курсу Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького та перебуває на його утриманні, у зв`язку з чим він несе щомісячні витрати в розмірі 40 000 грн, зокрема, на оренду житла, оплату хірургічних операцій, купівлю одягу та продуктів харчування тощо.

Крім того, він є людиною з інвалідністю 2 групи, а на його утриманні знаходиться також непрацездатна мати.

З наведених підстав просив припинити стягнення з нього аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно та звільнити його від сплати заборгованості по аліментах.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості зі сплати аліментів відмовлено.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що висновок суду про те, що витрати на утримання сина є його добровільною справою та не підлягають відшкодуванню, суперечить чинному законодавству.

Судом не враховано, що відповідачка також зобов`язана утримувати свою дитину.

Крім того, ухваливши рішення за відсутності сторін, суд не встановив фактичні обставин справи, чим позбавив його права на неупереджений та всесторонній судовий розгляд.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

У статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, а також їх призначення.

Тлумачення приписів статті 179 СК України дає підстави зазначити, що аліменти це кошти особливого призначення, їх належить використовувати для потреб дитини. На одержувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим повторно міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Витягом з актового запису про народження № 409 IA підтверджується, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Рожнятівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 31 серпня 2021 року № 283 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює помічницею по догляду в м. Салерно (Республіка Італія), отримуючи погодинну заробітну плату в розмірі 6.30 євро за годину з робочим часом 25 годин на тиждень.

Згідно з довідкою про склад сім`ї від 03 лютого 2025 року, виданою Муніципалітетом Меркато Сан Северино, провінція Салерно, Республіка Італія, ОСОБА_7 з 04 січня 2023 року проживала по АДРЕСА_2 , а з 27 вересня 2024 року проживає по АДРЕСА_3 разом з дочкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_8 та ОСОБА_11 навчаються в Державному загальноосвітньому навчальному закладі № 1 м. Меркато Сан Северино, провінція Салерно, Республіка Італія, що підтверджується довідкою № 0001010 від 06 лютого 2025 року, виданою Державним загальноосвітнім навчальним закладом № 1 м. Меркато Сан Северино.

Згідно з довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 654421 від 04 червня 2025 року ОСОБА_5 навчається в Державному некомерційному підприємстві «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» на денній формі навчання.

18 квітня 2025 року Пустомитівським районним судом Львівської області видано судовий наказ № 450/1581/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 16 квітня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2025 року у справі № 450/1581/25 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 18 квітня 2025 року у справі № 450/1581/25, виданого за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, відмовлено.

Роз`яснено ОСОБА_1 про те, щ він має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

01 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 18 квітня 2025 року у справі № 450/1581/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 18 квітня 2025 року у справі № 450/1581/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, та залишено в силі судовий наказ, виданий 18 квітня 2025 року у справі № 450/1581/25 Пустомитівським районним судом Львівської області.

Постановою Львівського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2025 року скасовано та прийнято нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 18 квітня 2025 року у справі № 450/1581/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей задоволено.

Скасовано судовий наказ, виданий Пустомитівським районним судом Львівської області 18 квітня 2025 року у справі № 450/1581/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.

Відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.

Скасовуючи судовий наказ, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час видачі судового наказу між сторонами існував спір щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2024 року у справі № 350/1501/22, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04 червня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Служби у справах дітей Снятинської районної державної адміністрації, про визначення міся проживання дітей відмовлено.

Згідно з довідкою від 28 листопада 2025 року № 09-26/63894, виданою Пустомитівським відділом державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області, загальна сума сплачених аліментів на виконання виконавчого листа № 450/1581/25 від 18 квітня 2025 року, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області в межах виконавчого провадження № 7811424, становить 89980.68 грн.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, скасування постановою Львівського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року судового наказу № 450/1581/25, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області 18 квітня 2025 року, згідно з яким з позивача стягуються аліменти на утримання дітей, є підставою для припинення подальшого нарахування аліментів та закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до державного виконавця щодо повідомлення його про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження.

При цьому матеріали справи також не містять доказів подальшого нарахування позивачу аліментів після скасування судового наказу №450/1581/25, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області 18 квітня 2025 року.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відсутність порушеного права чи безпосереднього інтересу позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17, від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що після скасування судового наказу, на підставі якого з нього стягувалися аліменти, нарахування аліментів продовжується, а відтак не доведено порушення його прав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про припинення стягнення аліментів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 , крім вимоги про припинення стягнення аліментів, просив також звільнити його від сплати заборгованості за аліментами.

Статтею 197 СК України передбачено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Випискою з акта огляду МСЕК до довідки серії 12ААТ № 478757 від 01 липня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання з 26 червня 2024 року до 26 липня 2027 року.

Верховний Суд у постановах від 18 січня 2018 року по справі №706/136/16-ц, від 25 червня 2018 року у справі №753/23672/16-ц та від 27 лютого 2019 року у справі №307/1186/17 дійшов висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Зі скасуванням судового наказу, на підставі якого відкрито виконавче провадження, та який покладав обов`язок на ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , відпали правові підстави для стягнення аліментів та здійснення державним виконавцем відповідного розрахунку заборгованості.

Тобто, на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано, не виникло будь-яких правових наслідків матеріально-правового характеру, в тому числі щодо часу присудження аліментів та періоду їх сплати.

За скасованим судовим наказом не може існувати заборгованість по аліментам в межах відкритого на його підставі виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 265/4428/18.

Однак, надана позивачем довідка від 28 листопада 2025 року № 09-26/63894, видана Пустомитівським відділом державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області, містить інформацію лише щодо суми сплачених аліментів за відсутності будь-яких даних про наявність у позивача заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, заявляючи вимогу про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позивач не надав доказів наявності у нього такої заборгованості, що є підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Шандра М.М.