УХВАЛА

02 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 369/14735/24

провадження № 61-7983сво25

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Синельникова Є. В.,

суддів: Грушицького А. І., Зайцева А. Ю., Крата В. І., Луспеника Д. Д.,

Фаловської І. М., Червинської М. Є.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Висіцька Ірина Володимирівна, на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2025 року у складі судді Скрипник О. Г. та постанову Київського апеляційного суду від 20 травня 2025 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., Ящук Т. І., у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору: ОСОБА_5 , Феодосіївська сільська рада Обухівського району Київської області, про встановлення земельного сервітуту,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту.

У лютому 2025 року позивачі подали заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий № :01:004:5189, загальною площею 0,0374 га, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , із забороною проводити відносно такої земельної ділянки суб`єктам у сфері державної реєстрації речових прав будь-які реєстраційні дії у відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилалися на те, що вони є власниками земельної ділянки кадастровий

№ :01:004:5454, загальною площею 0,06 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , та житлового будинку загальною площею 112,0 кв. м, який на ній розташований. Вказане домоволодіння було придбане у ОСОБА_4 , який виступав ініціатором його будівництва.

Зазначене домоволодіння розташовується на території умовного закритого котеджного містечка, яке складається із чотирьох самостійних домоволодінь та обслуговуючої земельної ділянки кадастровий № :01:004:5189, загальною площею 0,0374 га, яка межує із належною їм земельною ділянкою. Зазначена земельна ділянка перебувала у власності відповідача ОСОБА_4 , який на підставі договору дарування від 20 лютого 2024 року подарував вказану земельну ділянку своїй дружині ОСОБА_6 .

Зазначали, що починаючи з січня 2024 року з підстав особистої неприязні ОСОБА_4 вдався до протиправних дій, які пов`язані з обмеженням

ОСОБА_2 та членів її сім`ї у праві вільного доступу до території котеджного містечка, де знаходиться належний їй на праві власності будинок. Їм стало відомо, що земельна ділянка кадастровий № :01:004:5189, щодо якої були заявлені вимоги про встановлення земельного сервітуту та яка перебувала у власності ОСОБА_6 , була відчужена останньою на користь ОСОБА_1 .

Вважали, що відчуження зазначеної земельної ділянки мало фіктивний характер, без реального створення значимих правових наслідків, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є пов`язаними особами, а тому останні можуть вдаватися і в подальшому до дій щодо відчуження спірної земельної ділянки, щоб знівелювати сутність судового процесу, спрямованого на захист їх прав щодо встановлення земельного сервітуту.

Зазначене, на їх думку, свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки кадастровий № :01:004:5189 в подальшому може призвести до її відчуження на користь іншої особи, що може призвести до утруднення виконання рішення суду.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 19 лютого 2025 року заяву представника позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Правдюка В. М. про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на земельну ділянку кадастровий № :01:004:5189, загальною площею 0,0374 га, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами справи виник спір щодо встановлення сервітуту на земельній ділянці, яка на праві власності належала ОСОБА_6 . З огляду на те, що зазначена земельна ділянка за договором купівлі-продажу була відчужена ОСОБА_6 на користь

ОСОБА_1 , наявні підстави вважати, що вона і в подальшому може бути відчуження на користь іншої особи, що призведе до утруднення виконання рішення суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 травня 2025 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - Висіцької І. В. залишено без задоволення, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2025 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, зазначивши, що можливе наступне відчуження спірної земельної ділянки об`єктивно перешкоджатиме ефективному захисту порушених прав позивачів з огляду на те, що останні повинні будуть знову вчиняти дії щодо досягнення згоди про встановлення земельного сервітуту з новим власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Висіцька І. В., через підсистему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 19 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

При відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції визначив, що підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій є підстави, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (порушення норм процесуального права).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 369/14735/24, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У вересня 2025 року матеріали цивільної справи № 369/14735/24 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року справу № 369/14735/24 призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2025 року справу передано на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що позивачами не надано жодного доказу на підтвердження того, що він вживає будь-які заходи щодо відчуження спірної земельної ділянки. Саме лише посилання в заяві на наявність у відповідача зазначеного наміру, без долучення відповідних реальних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для накладення арешту. Вважає, що накладення арешту на земельну ділянку є надмірним втручанням у його право власності, оскільки він в результаті застосування зазначених заходів забезпечення позову буде позбавлений можливості розпоряджатись належним їм майном без відповідного правового обґрунтування.

Крім того, позивачами не було доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду. Вважає, що такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на земельну ділянку в рамках спору про встановлення земельного сервітуту є неспівмірним із заявленими вимогами. Зауважує, що у спорі, за результатами розгляду якого сторона може набути лише право користування чужим майном, не може бути порушено або обмежено право власника щодо розпорядження майном, а у разі зміни власника майна законом визначена процедура заміни сторони як у спорі, так у виконавчому провадженні. Водночас, дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У липні 2025 року ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Правдюк В. М., подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення - без змін.

Відзив обґрунтований посиланням на те, що застосований захід забезпечення позову є обґрунтовано співмірним заявленим позовним вимогам. Доводи касаційної скарги зводяться до необхідності проведення судом касаційної інстанції переоцінки доказів та встановлення обставини, зокрема щодо можливості наступного відчуження земельної ділянки, як об`єкту спірного правовідношення. Вважає, що суду були надані належні та достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 має намір здійснити подальше відчуження земельної ділянки.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у зв`язку з необхідністю відступлення від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року в справі № 504/3408/22 (провадження № 61-18041св23) та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2025 року в справі № 367/3484/21 (провадження

№ 61-12227св21).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 504/3408/22 (провадження № 61-18041св23) зазначено, що: «у цій справі апеляційний суд застосував такий захід забезпечення позову як арешт земельної ділянки за позовом про встановлення сервітуту. При задоволенні заяви про забезпечення позову апеляційний суд вважав, що даний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами і забезпечить їх виконання та ефективне поновлення прав позивача, але не звернув увагу на те, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі, зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідачкою вживаються будь-які заходи щодо відчуження зазначеної земельної ділянки, а саме лише посилання в заяві на наявність у відповідачки зазначеного наміру, без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для накладення арешту та становитиме, на переконання суду, надмірне втручання у право власності відповідачки, оскільки остання в результаті застосування зазначених заходів забезпечення позову буде позбавлена можливості розпоряджатись належним їй майном без відповідного правового обґрунтування. Позивачем заявлено вимоги про встановлення сервітуту на земельній ділянці, яка на праві власності належить відповідачці, з огляду на те, що позивач є замовником будівництва залізничної колії, яка проходитиме через земельні ділянки, які перебувають у нього в оренді, а ефективне використання цих земельних ділянок неможливе без обтяження сервітутом частини земельної ділянки, яка належить відповідачці. Арешт майна (земельної ділянки), як спосіб забезпечення позову, передбачає накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Земельний кодекс України право земельного сервітуту визначає як право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Відповідно до статті 403 ЦК України сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. У справі, яка переглядається, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у разі ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог у цій справі, дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ Компанія «Техагро» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, відносно якої позивач просить встановити сервітут».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2025 року в справі № 367/3484/21 (провадження № 61-12227св21) зазначено, що: «постановляючи ухвалу про забезпечення позову у цій справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанцій, не дав оцінки обґрунтованості доводів позивачки щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, не з`ясував співмірності видів забезпечення позову, які просила застосувати ОСОБА_1 , позовним вимогам, не дослідив, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, належним чином не обґрунтували необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи позивачки. Водночас накладення арешту на всю площу земельних ділянок відповідачки, як і встановлення відповідних заборон на відчуження, зміни їх цільового призначення, здійснення їх перетворень шляхом об`єднання чи поділу не відповідає обсягу позовних вимог позивачів, які просять визнати право власності лише на частину земельних ділянок відповідачки, усунути їм перешкоди у користуванні належним їм майном та встановити земельний сервітут. Тому заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачами вимогами, оскільки накладення арешту на всю площу земельних ділянок відповідачки та встановлення значного обсягу заборон не відповідає обсягу позовних вимог позивачів та є недопустимим способом та обсягом забезпечення позову за заявленим предметом позову. З урахуванням викладеного, Верховний Суд погоджується з доводами заявника про те, що застосовані судами попередніх інстанцій заходи забезпечення позову є неспівмірними з позовними вимогами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та не впливають на можливість виконання в майбутньому рішення суду. Верховний Суд також констатує, що необхідності у забезпеченні позову у цій справі у спосіб, який просить позивачка, немає».

На думку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, позов про встановлення земельного сервітуту може бути забезпечений накладенням арешту, оскільки: досить часто в спорі про встановлення земельного сервітуту відповідач за такою вимогою здійснює відчуження земельної ділянки пов`язаним чи афілійованим особам; навряд чи така поведінка відповідача за вимогою про встановлення земельного сервітуту відповідає принципу процесуальної добросовісності; звісно, що в такому випадку позивач за вимогою про встановлення земельного сервітуту вимушений «наздоганяти» власника земельної ділянки, оскільки саме він є належним відповідачем за цією вимогою відповідача і позивач змушений або залучати співвідповідача чи навіть пред`являти новий позов.

У частині другій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність

у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

З урахуванням наведеного, справа підлягає прийняттю до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З огляду на вказане справа розглядатиметься Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду справу № 369/14735/24 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору: ОСОБА_5 , Феодосіївська сільська рада Обухівського району Київської області, про встановлення земельного сервітуту, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Висіцька Ірина Володимирівна, на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 травня 2025 року.

Призначити справу № 369/14735/24 до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Є. В. Синельников

Судді: А. І. Грушицький

А. Ю. Зайцев

В. І. Крат

Д. Д. Луспеник

І. М. Фаловська

М. Є. Червинська