Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/2638/25
Провадження № 2/494/46/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025 року Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Панчишина А.Ю.,

при секретарі Станілевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказує, що 13.02.2022 року між АТ «Альфа Банк», яке в подальшому змінило назву на АТ «СЕНС БАНК», та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії №483761962 (кредитний договір), умови якого відповідачем не виконується, тому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість в загальній сумі 56087,79 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем умов кредитного договору щодо строків та порядку повернення кредитних коштів.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в розумінні вимог п.4.ч.8 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов не подав.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 12.08.2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», яке 30.11.2022 р. змінило назву на АТ «СЕНС БАНК» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 12.08.2022 р., була укладена Угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №483761962 (далі Кредитна угода). За умовами Кредитної угоди Банк відкрив позичальнику кредитну лінію з лімітом 41495,86 грн. та надав кредитні кошти, а остання зобов`язалась їх повернути в зазначений строк, а також сплачувати проценти за користування кредитним коштами у розмірі 0,01 % річних, комісійної винагороди - 3,25 % у строки, передбачені договором.

За умовами даної Кредитної угоди погашення заборгованості за кредитом мало здійснюватись позичальником щомісячно частинами згідно Графіку платежів.

Відповідач користувалась кредитними коштами, однак свої зобов`язання за Договором №483761962 належним чином не виконував. Станом на 25.11.2025 року за відповідачем обліковується заборгованість по кредитних зобов`язаннях на загальну суму 56087,79 грн. з яких 38646,23 грн. - прострочене тіло кредиту; 8,12 грн. - відсотки за користування кредитом, 17433,44 грн. - комісія.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не здійснює погашення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та положеннями укладеної між сторонами Кредитної угоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Укладаючи Кредитну угоду сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення обов`язкового щомісячного платежу в розмірі 5% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Частина такого платежу мала йти на погашення заборгованості по тілу кредиту, а інша частина по відсоткам за користування кредитними коштами.

Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як встановлено судом, відповідач не виконувала належним чином свого зобов`язання із здійснення щомісячних платежів, чим допустила порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому неналежним чином виконувала свої обов`язки, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення кредиту та сплати відсотків за фактичне користування кредитними коштами.

При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 кредитні кошти отримала та користувалася ними, однак свої зобов`язання за Кредитним договором не виконала, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення вказаних сум з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2422,40 грн., які відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5002,89 грн суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, відповідно до вимог ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5002,89 грн.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 на користь Акціонерного Товариства «Сенс банк» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) заборгованість за кредитним договором №483761962 від 13.02.2022 року у розмірі 56087 (п`ятдесят шість тисяч вісімдесят сім) гривень 79 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 на користь Акціонерного Товариства «Сенс банк» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5002,89 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Панчишин А.Ю.