Справа № 446/2023/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Костюк У. І.

секретаря судових засідань: Луківської Л.Б.

за участі:

предаставника відповідача ОСОБА_2.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка - Бузька цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

01.09.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» - Поляков О.В., через систему «Електронний суд», подав до суду позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 565551699 від 30.11.2023 у розмірі 28309,38 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн..

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 30.11.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 565551699 на суму 5 900,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити відсотки за його користування. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора WXHZ-2244. 28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 269 від 30.01.2024, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 31.07.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 31/0724-01. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 31.07.2024 до Договору факторингу, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 08.07.2025 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 28 309,38 грн. Відтак, відповідач має невиконані зобов`язання з повернення коштів перед ТОВ «Ейс», які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення позивачем до суду із вимогою про стягнення заборгованості.

За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 01.09.2025, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І..

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 02.09.2025 отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 02.09.2025 справу прийнято до провадження, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, призначено судове засідання.

04.12.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому посилався на те, що матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач застосував ідентифікатор електронного підпису, відсутні докази отримання саме відповідачем коштів на свій рахунок. А довідка та пояснення, які додані до матеріалів справи не можуть підтверджувати факту перерахування коштів на рахунок відповідача. Заперечував щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, оскільки матеріали справи не місять доказів про оплату коштів на рахунок АО "Соломко та Партнери". 23.01.2025 на адресу суду представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подані доповнення до відзиву, в яких останній додатково заперечував щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 22 409, 38, оскільки такі є непропорційно великою сумою до тіла кредиту в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоджу позичальника, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації понад 50% у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Відтак, просив у задоволенні позову відмовити, а судові витрати покласти на позивача.

28.01.2026 представник позивача ТОВ "ФК "Ейс" - Поляков О.В. подав додаткові пояснення, в яких наголосив на безпідставність доводів представника відповідача з огляду на наступне. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 5900,00 грн. на картковий рахунок відповідача. На підтвердження позовних вимог позивачем надано платіжне доручення № 89a01e34-a957-4b75-941c-c4e6835e6227 від 30.11.2023 з відміткою Товариства. Отже, Позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного Кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 5900,00 грн. В свою чергу, відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги позивача або докази неотримання кредитних коштів не надано. Щодо посилання у відзиві щодо несправедливого нарахування відсотків за користування кредитом в сумі 22 409,38. сторона позивача пояснила, що такі є безпідставними та не ґрунтуються на положеннях самого договору. Зокрема, відповідно до умов договору, позичальник підтвердив, що умови договору є розумними, справедливими, добросовісними та не створюють дисбалансу прав і обов`язків сторін. Також, сторони засвідчили, що укладення цього Договору відповідає вільному волевиявленню сторін,жодна із сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення та умови Договору є взаємовигідними для кожної із сторін. Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», Позичальник мав право протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладення договору без пояснення причин. Однак Відповідач цим правом не скористався, від кредиту невідмовлявся, з роз`ясненням умов договору не звертався, що свідчить про усвідомлене прийняття ним умов кредитування. Отже,положення договору узгоджуються з чинним законодавством України, умови нарахування відповідають передбаченим договором, а сам договір був укладений добровільно, з дотриманням принципу добросовісності. Відтак, просив подану позовну заяву про стягнення заборгованості задоволити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 09.12.2025 витребувано в Банка - емітента інформацію чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 платіжна картка № НОМЕР_1 , факт зарахування коштів в період з 30.11.2023 по 02.12.2023 на вказану карту, чи емітувалась будь-яка інша карта на ім`я ОСОБА_1 , чи був номер телефону НОМЕР_2 фінансовим номером телефону за картою № НОМЕР_1 , та витребувано належні документи.

В судове засідання представник позивача не прибув, однак в поданій позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі, на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, від його імені діяв представник - ОСОБА_2 , який у судовому засіданні поданий відзив підтримав, визнав вимогу щодо повернення основної суми кредиту в розмірі 5900 грн., однак проти стягнення нарахованих відсотків заперечив. Також заперечив проти стягнення витрат на професійну правову допомогу.

Відтак, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

30.11.2023 ОСОБА_3 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір кредитної лінії №565551699.

Вказаний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

27.11.2023 відповідач ОСОБА_1 підписав заявку про отримання грошових коштів, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, місце реєстрації/проживання та номер банківської картки для перерахування коштів № НОМЕР_4 .

Внаслідок чого, між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №565551699 від 30.11.2023. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора WXHZ-2244.

Відповідно до умов договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 5900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

Згідно 2.1. За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 5900 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Згідно п.2.2 Договору сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника.

П. 2.3 Договору передбачає, що кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 5900 грн 00 коп. (п`ять тисяч дев`ятсот грн. нуль коп.) 30.11.2023 (що є датою надання Кредиту). 2.4. Другий та решта Траншів з Договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором.

Відповідно п.3.1. Договору, позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 24 (двадцять чотири) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором.

Згідно п.3.3 Договору - для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 24 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 1486 грн 80 коп. Про суму нарахованих процентів, що Позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет.

п.7.1 - 7.3 Договору передбачає, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 24.12.2023, а саме протягом 24 (двадцять чотири) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; 7.2.2. дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 30.12.2028.

Згідно п.8.1 Договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за належне користування Кредитом, Договором не передбачено. П. 8.2. - процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. Згідно п.8.3 Протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом визначають наступним чином: п.п. 8.3.1. За період від дати видачі Кредиту до 24.12.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 383,25 (триста вісімдесят три цілих двадцять п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,05 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі - Дисконтна процентна ставка); п.п.8.3.2. У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 24.12.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (Індивідуальна процента ставка).

Згідно п.8.4 договору - після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним.

Відповідно до п.5.1 Договору - кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки 5167-49XX-XXXX-1433, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором.

Згідно платіжного доручення № 89a01e34-a957-4b75-941c-c4e6835e6227 від 30.11.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переказало кошти в сумі 5900,00 грн. ОСОБА_1 на карту № НОМЕР_5 XX-XXXX-1433, призначення платежу переказ коштів згідно договору № 565551699 від 30.11.2023, ОСОБА_1

28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено Договір факторингу № 28/1118-01 . У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу.

Первісний кредитор на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги №269 від 30.01.2024, за яким первісний кредтор відступив на користь ТОВ "Таліон Плюс" право грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 13 892, 14.

31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01. Відповідно до Договору факторингу № 31/9724-01 від 31.07.2924 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 28 309,38грн., що підтвержєується і реєстром права вимоги №1 від 31.07.2024.

08.07.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Ейс» уклали Договір факторингу №08/07/25-Е.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №565551699 від 30.11.2023 у розмірі 28 309, 38 грн., з яких: 5900, 00 грн. заборгованість за тілом кредиту , а 22 409, 38 грн. заборгованість по несплачених відсотках

Сума заборгованості підтверджується випискою з особового рахунка за кредитним договором № 565551699 від 30.11.2023 ОСОБА_1 за період 08.07.2025-31.07.2025.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І Книги п`ятої та Глави 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ ЦК України.

Як зазначено у ч. 1ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

А згідност.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як зазначалось вище, ухвалою судді від 09.12.2025 було витребувано докази щодо факту перерахування коштів на рахунок відповідача ОСОБА_1 29.12.2025 на виконання ухвали надійшла відповідь від АТ "Деражвний ощадний банк України" з якої вбачається що на ім`я ОСОБА_1 наявний відкритий банківський рахунок , який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_6 . Крім того, банком була надана виписка, яка підтвердила факт зарахування кредитних коштів в сумі 5900,00 грн. за період з 30.11.2023 по 05.12.2023, а номер телефону НОМЕР_2 є фінансовим номером телефону ОСОБА_1 ..

Відтак, судом встановлено факт отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором № 565551699 від 30.11.2023 в розмірі 5900,00 грн., що також згодом було визнано представником відповідача в судовому засіданні.

В ході судового розгляду, судом встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитними договорами та договорами позики, належним чином не виконав та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відповідач не спростував належними доказами наявність заборгованості перед позивачем, не довів факт виконання зобов`язань за договорами, зокрема, по сплаті тіла кредиту.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови договорів, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за такими, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5900,00 грн..

Що стосується вимог позивача щодо стягнення відсотків за вказаним договором, суд зазначає наступне.

Так, представником відповідача, поданий відзив, за яким сторона відповідача не визнає та заперечує проти стягнення відсотків за вказаним кредитним договором, з огляду на те, що нарахування процентів є не справедливим в силу Закону України "Про захист прав споживачів" суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоджу позичальника, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації понад 50% у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Однак, посилання представника відповідача на вищевказану норму закону суд не бере до уваги з огляду на наступні підстави.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем було укладено Договір відкриття кредитної лінії №565551699 від 30.11.2023, умовами якого передбачено та встановлено відсотки за користування кредитними коштами, з чим погодився відповідач підписуючи вказаний Договір з усіма його умовами.

До того ж, в правових позиція Верховного Суду зазначено про відсутність підстав для визнання договорів недійсними, зокрема, пунктів договору щодо нарахування процентів за користування кредитом та відсутність порушень зі сторони кредитодавця вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», що відображено в постановах від 12.01.2022у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, від 18.06.2021 у справі № 234/8079/20.

Волевиявлення сторони щодо підписання Договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору.

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, надання яких підтверджено в ході розгляду справи ат безпосередньо визнано в судовому засіданні представником відповідача.

Відтак, незгода сторони з умовами договору після його укладення або складність виконання взятих на себе зобов`язань не свідчать про несправедливість таких умов у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", а посилання на несправедливість умов договору без заявленої самостійної вимоги щодо визнання умов недійсними чи несправедливими не може бути підставою для звільнення від виконання зобов`язань.

Однак, з наданий стороною позивача розрахунок заборгованості за договором кредитної лінії №565551699 від 30.11.2023, не приймається судом до уваги, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вказана норма була введена в дію на підставі Закону України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023р.

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

У той же час, перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір був укладений 30.11.2023, тобто до моменту набрання вищевказаного Закону законної сили. Виходячи із наданих розрахунків заборгованості, нарахування процентів відбувалось з 30.11.2023 по 21.04.2024., де загальна сума нарахованих процентів складала 22 409, 38 грн..

Відтак, нарахування процентів за невиконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №565551699 від 30.11.2023 слід було нараховувати, виходячи з наступного розрахунку.

За період використання кредитних коштів - (5900 (тіло кредиту) х 1,05% (від суми кредиту)) х 24 к.д. = 1486, 8 грн., що прямо передбачено кредитним договором.

Однак, починаючи з 25.12.2023, кредитодавець не мав права нараховувати проценти за ставкою 2,98 % на день. Так, пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відтак, за період з 25.12.2023 по 21.04.2024 слід було нараховувати проценти, виходячи з розрахунку (5900 (тіло кредиту) х 2,5% (від суми кредиту)) х 119 днів = 17 552, 5 грн..

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ейс" підлягає частковому задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат.

Так, відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 88,1% (24 939,3 грн. : 28 309, 38 грн. х 100), з урахуванням приписів п.3 ч.2ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 2 134,13 грн. (2422,40 х 88,10%).

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн., суд зазначає наступне.

За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2025 між позивачем та адвокатським бюро «Соломко та Партнери» укладено Договір про надання правничої допомоги № 11/08/25-01.

11.08.2025 між позивачем та адвокатським бюро «Соломко та Партнери» було укладено Додаткову угоду №4 до Договору про надання правничої допомоги, згідно якої позивач доручив, а Адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, загальної юрисдикції, адміністративних судів по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема по справі ОСОБА_1 за кредитним договором № 565551699 від 30.11.2023.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 22.08.2025 згідно договору про надання правничої допомоги № 11/08/25-01 від 11.08.2025, клієнт отримав наступні послуги: складання позовної заяви ТОВ «Ейс» до боржника, яким є ОСОБА_1 кількість годин 2, вартість послуги 5000,00 грн.; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості за кредитним договором кількість годин 2, вартість послуги 1000,00 грн., підготовка адвокатського запиту 1 год. 500 грн., підготовка та подача клопотань 1 год. 500грн.. Загальна вартість наданих послуг становить 7000,00 грн..

Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони/відповідача щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою, такої ж позиції притримується Верховний суд в постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

Відтак, аналізуючи вищенаведені фактичні обставини справи, зважаючи на виконану адвокатом роботу, як до подання позовної заяви до суду, так і в ході судового розгляду справи, виходячи з конкретних обставин справи, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача в користь позивача витрат понесених за надання правової допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог (7000 грн. х 88.10% = 6 167 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Ейс"» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місцереєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ейс"» (, місцезнаходження: 02090, м. Київ, вул. Алматинська буд.8, офіс 310а) суму заборгованості в розмірі 24 939, 3 грн. (двадцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять гривень тридцять копійок).

У задоволенні решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місцереєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ейс"» (, місцезнаходження: 02090, м. Київ, вул. Алматинська буд.8, офіс 310а) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 134, 13 (дві тисячі сто тридцять чотири гривні тринадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місцереєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ейс"» (, місцезнаходження: 02090, м. Київ, вул. Алматинська буд.8, офіс 310а) судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 6 167, 00 грн. (шість тисям сто шістдесят сім гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ейс"» (, місцезнаходження: 02090, м. Київ, вул. Алматинська буд.8, офіс 310а).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місцереєстрації: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення виготовлено 02.02.2026.

Суддя У.І. Костюк