ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/514/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит капітал», представником якого є адвокат Усенко М.І., звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200322510 від 29.10.2021 у розмірі 80 243,36 грн.

Позовна заява обґрунтована таким.

29.01.2021 між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200322510, відповідно до умов якого відповідачу відкрито рахунок та надано кредит у розмірі 51 500,00 грн на строк 1 461 днів у період з 29.01.2021 по 28.01.2025, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме - перерахував грошові кошти в обсязі та у строки визначені договором.

25.07.2024 АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № GLIN426202/1.

Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем становить 80 243,36 грн, з яких:

- 25 752,94 грн - заборгованість за тілом кредиту;

- 4,67 грн - заборгованість за відсотками;

- 54 485,75 грн - заборгованість за комісією.

Ухвалою від 01.08.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляд справи; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

02.09.2025 представник позивача - адвокат Усенко М.І. подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити.

25.09.2025 представник відповідача - адвокат Донченко К.Ю.подала заяву про проведення судового засідання 25.09.2025 без фіксації судового процесу технічними засобами.

25.09.2025 суд відклав розгляд справи на 16 год. 30 хв. 28.10.2025.

Представник відповідача - адвокат Донченко К.Ю. подала відзив на позовну заяву (документ сформовано в системі «Електронний суд» 24.09.2025, зареєстрований судом 25.09.2025 за вх. № 74724/25), у якому зазначила таке.

Відповідач підтверджує, що 29.01.2021 року між ним та АТ «Банк Форвард» укладено кредитний договір № 200322510, відповідно до умов якого Відповідачу надано кредит у сумі 51500 грн. строком на 1401 днів з 29.01.2021 по 26.01.2025 року.

Відповідачем частково здійснювалися оплати за кредитним договором, однак, після ухвалення Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк Форвард», припинив свою роботу мобільний додаток АТ «Банк Форвард», що призвело до того, що Відповідач не мав можливості продовжувати здійснювати платежі для погашення кредитної заборгованості.

До позовної заяви долучено Договір № GL1N426202/1 про відступлення права вимоги від 25.07.2024, укладений між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал», за умовами якого Банк Відступає Новому кредитору належні банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців, зазначених у Додатку 1 до цього договору.

На адресу Відповідача не надходило жодних документів, якими підтверджується заміна кредитора в зобов`язанні на ТОВ «ФК «Кредит Капітал». До позовної заяви долучена копія досудової вимоги ТОВ «ФК «Кредит Капітал» № 23719290 від 09.06.2025 року, однак, докази її направлення Відповідачу та отримання Відповідачем відсутні.

Відповідач звертає увагу суду, що Позивач просить суд стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №200322510 від 29.01.2021 року на суму заборгованості в розмірі 80243,36 грн., а саме:

- 25 752,94 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 4,67 грн. заборгованість за відсотками;

- 54 485,75 грн. заборгованість за комісією.

Відповідач визнає заборгованість в сумі 25 752,94 грн. за тілом кредиту та заборгованість в сумі 4,67 грн. за відсотками. Однак, Відповідач не визначає заборгованість в сумі 54 485,77 грн. за комісією з огляду на наступне.

Умовами кредитного договору від 29.01.2021 року передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,00 % від суми кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту, передбачена в Графіку платежів. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 2054,85 грн. щомісяця.

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанова Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Умова Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 сформував висновок щодо застосування норм права, вказавши, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, в тому числі встановлювати вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові № 199/7014/20 від 01.02.2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Таким чином, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ "БАНК ФОРВАРД" та Відповідачем, положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Отже, що умови кредитного договору, які встановлюють комісію є недійсними відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України, статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та ч.5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Представник позивача - адвокат Усенко М.І. подав заяву про проведення розгляду справи без його участі.

Представник відповідача - адвокат Донченко К.Ю. подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає частково, а саме - заборгованість у розмірі 25 757,61 грн.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

29.01.2021 Акціонерне товариство «Банк Форвард» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 200322510.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При укладенні договору, сторони погодили:

- розмір кредиту 51 500,00 грн;

- строк кредитування 1 451 день, тобто з 29.01.2021 по 28.01.2025;

- ставка по кредиту - 0,01% річних;

- плату за порушення платежів.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами кредитного договору кошти зараховуються на рахунок відповідача.

Із наданої АТ «Банк Форвард» виписки по особовим рахункам за період з 06.11.2018 по 10.06.2023 суд установив, що відповідачу зараховані кошти в сумі 51 500,00 грн за умовами кредитного договору (а.с.38).

Отже, позивач довів факт перерахування коштів в розмірі 51 500,00 грн відповідачу за умовами кредитного договору № 200322510 від 29.01.2021.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позову, зазначила, що позивач не надав доказів переходу права вимоги щодо відповідача від первісного кредитора до позивача.

Суд вважає такі твердження необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

25.07.2024 Акціонерне товариство «Банк форвард» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-капітал» уклали договір № GL1N426202/1, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-капітал» стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за кредитними договорами згідно з реєстром у додатку № 1.

Відповідно до витягу з реєстру договорів, право вимоги за якими відступаються, ТОВ «Кредит капітал» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 200322510 від 29.01.2021, розмір заборгованості 80 243,36 грн, з яких:

25 752,94 грн - залишок по тілу кредиту;

4,67 грн - залишок по відсотках;

54 485,75 грн - залишок по комісіям.

Отже, позивач надав докази щодо переходу права вимоги щодо відповідача за договором № 200322510 від первісного кредитора до позивача.

Правом на оскарження договору відступлення права вимоги в судовому порядку відповідач не скористався, тому в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, суд зазначає таке.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 200322510 від 29.01.2021 у розмірі 80 243,36 грн, з яких:

- 25 752,94 грн - залишок по кредиту;

- 4,67 грн - залишок по відсотках;

- 54 485,75 грн - залишок по комісіях.

Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача зазначила про безпідставне нарахування комісії, посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до умов кредитного договору розмір щомісячної комісії передбачено:

- за період з 29.01.2021 по 28.02.2021 - 0,00грн;

- з 01.03.2021 - 2 054,85 грн.

Разом з тим, сторона позивача в позовній заяві не вказує та не обґрунтовує, які саме послуги за вказану комісію надавались відповідно до умов кредитних договорів. Позивач обмежився лише зазначенням суми заборгованості за комісією в розрахунках та позовних вимогах.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

ЗУ "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду про застосування норм права у постанові від 13.07.2022 р. у справі № 496/3134/19.

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України "Про споживче кредитування".

Враховуючи, що в договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Оскільки банк не зазначив переліку таких послуг і погодження їх з споживачем при укладенні вказаного кредитного договору, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача комісії в розмірі 54 485,75 грн не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 777,58 грн (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись нормами ст. 10, 12, 81, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором № 200322510 від 29.01.2021 у розмірі 25 757,61 грн, судовий збір у розмірі 777,58 грн, разом - 26 535,19 грн.

У задоволенні позову в частині вимог про стягнення комісії в розмірі 54 485,75 грн відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», , місцезнаходження: Львівська обл., м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, 4-й поверх.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суд підписує повне рішення без його проголошення. Учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України) - 03.02.2026.

Суддя В.М. Маркєлова