УХВАЛА

27 січня 2026 року місто Київ

Справа № 361/2918/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4032/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Онопрієнко Юрій Олексійович, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2025 року (у складі судді Василишина В.О., інформація щодо дати складення повного тексту відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Броварської міської ради Броварського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області «Бровари-землеустрій» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання протиправним та скасування рішень органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування частини земельної ділянки, а також зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовала тим, позивачці на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV-КВ № 077005 від 14 серпня 2000 року належить земельна ділянка, площею 0,0722 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 .

24 січня 2001 року ОСОБА_2 прийняла у дар від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 29/100 частин будинку по АДРЕСА_1 без земельної ділянки. Земельна ділянка, яка рахувалася за цим домоволодінням перебувала у користуванні у всіх попередніх власників 29/100 частин та складала орієнтовну площу 500 кв.м.

14 серпня 2014 року ОСОБА_2 отримала дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшої передачі їй у власність земельної ділянки, але площею значно більшою ніж була у користуванні попередніх власників домоволодіння. З метою отримання земельної ділянки більшою площею ОСОБА_2 використала підроблений план будівельного кварталу від 14 квітня 1975 року (на якому чітко видно сліди підчищення лінії розмежування суміжних ділянок, яка проходила між будівлями А-1 (житловий будинок) та Б (сарай) та перенесенням цієї лінії розмежування за межі будівлі Б (сарай), в якому зазначено, що ОСОБА_7 володіла частиною житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, площею 672 кв.м, а ОСОБА_8 частиною будинку, розташованого на земельній ділянці, площею 1000 кв.м. Цей документ вона подала як підставу для отримання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшої їй передачі у власність саме площі 672 кв.м. Відповідно до кадастрового плану в технічній документації площа ділянки належної ОСОБА_2 склала 0,0531 кв.м, яка і була передана їй у власність, хоча у фактичному користуванні відповідно до меж ділянки площа складає 0,0492 га.

Через наявний спір ОСОБА_1 відмовилася підписувати ОСОБА_2 акт погодження меж, у зв`язку з відмовою остання звернулася до погоджувальної комісії по вирішенню спірних земельних питань, пов`язаних з розмежуванням земельних ділянок. Комісією прийнято рішення про погодження акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання по АДРЕСА_2 без підпису ОСОБА_1 - по межам, визначеним в державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 077005, про що свідчить витяг з протоколу № 14 від 02 червня 2015 року. У зв`язку з прийняттям даного рішення ОСОБА_1 вважала, що ОСОБА_2 отримала у власність земельну ділянку відповідно до встановлених меж по існуючому паркану, що відповідають точкам координат зазначених в технічній документації по складанню державного акту на право власності в 1999 році.

30 жовтня 2015 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку, площею 0,0531 га, а не 0,0672 га, на яку вона претендувала. Разом з тим, ОСОБА_2 продовжує наполягати на тому, що їй належить більша площа ділянки і що паркан між ділянками треба переносити відповідно до кадастрових меж.

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2020 року у справі № 361/2799/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У травні 2019 року до суду звернувся один з суміжних землевласників будинку АДРЕСА_3 - ОСОБА_9 з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування підпункту 4.11 пункту 4 рішення Броварської міської ради Київської області про затвердження документації із землеустрою щодо передачі земельних ділянок громадянам у власність, користування, зміни цільового призначення, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, поновлення договорів оренди від 06 серпня 2015 року № 15-57-06, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), на яких розміщене майно, що являється власністю громадян та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,0531 га, кадастровий номер: :01:022:0048.

У вересні 2019 року ФОП ОСОБА_10 виконано проектно-вишукувальні та землевпорядні роботи по АДРЕСА_3 по координації всіх поворотних точок земельної ділянки та виготовлена топографічна зйомка земельної ділянки з суміжними землекористувачами ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:022:2103, площа 0,0722 га) та ОСОБА_11 ( АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:022:2091, площа 0,0907 га). В ході проведених робіт виявлено, що площа земельної ділянки по АДРЕСА_4 , кадастровий номер: :01:022:0048, становить 0,0492 га, а не 0,0531 га, про що зазначено у пояснювальній записці ФОП ОСОБА_10 від 26 вересня 2019 року.

З питань проведення геодезичної зйомки позивач звернулася у КП «Бровари-землеустрій». За результатами проведеної геодезичної зйомки встановлено, що кадастрові межі земельних ділянкок позивача та суміжних земельних ділянок не відповідають існуючи межам (по огорожі) цих земельних ділянок, а саме кадастрові межі земельних ділянок ОСОБА_1 здвинуті вглиб її ділянки від існуючої огорожі орієнтовно на 1 м відповідно здвинулися кадастрові межі й інших землевласників по вулиці. Кадастрова межа земельної ділянки ОСОБА_2 проходить поза межею існуючого паркану, заступаючи вглиб земельної ділянки ОСОБА_1 орієнтовно на 1 м, хоча роботи із землеустрою проводилися саме по встановленню меж в натурі (на місцевості).

Кадастрові межі земельної ділянки ОСОБА_1 встановлені відповідно до рішення народного суду м.Бровари від 10 березня 1975 року у справі № 1-76/1975 відповідно до якого попередньому землекористувачу ОСОБА_7 виділялася земельна ділянка, площею 600 кв.м, межі земельної ділянки визначаються наступним чином: з боку АДРЕСА_1 ширина ділянки

ОСОБА_7 - 9 м, ОСОБА_8 - 20,70 м, ширина ділянки 9 м виділяється до закінчення гаража на відстані 14,5 м і проходить в 1 м від гаража, далі ділянка розширюється в бік ділянки

ОСОБА_12 ще на 3 метри і на відстані 28 м продовжується та такій самій ширині. З боку ділянки ОСОБА_8 межа земельної ділянки йде на рівні стіни будинку на відстані 17 м, потім зміщується у бік ділянки ОСОБА_7 на 2,75 м і продовжується так на відстані 13,50 м, ширина ділянки в кінці у ОСОБА_7 становить 12,7 м у ОСОБА_8 23 м. Отже, у 1975 році судом визначені межі земельної ділянки між цими домоволодіннями. При розробці технічної документації із землеустрою на замовлення ОСОБА_2 свідомо збільшено розміри її ділянки шляхом незаконної зміни координат точок меж земельних ділянок. При цьому ОСОБА_2 замовляла технічну документацію із землеустрою саме щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а не зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Крім того, позивачка вказувала, що усвідомлюючи наявність у суміжних землевласників можливість оскаржити законність набуття права власності, ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 03 липня 2019 року подарувала своєму чоловіку ОСОБА_13 1/10 частину земельної ділянки, площею 0,0531 га, кадастровий номер: :01:022:0048.

Позивачка вважає, що даний договір є фіктивним, оскільки укладений після звернення до суду суміжного землевласника з позовом про визнання недійсним та скасування підпункту 4.11 пункту 4 рішення Броварської міської ради Київської області про затвердження документації із землеустрою щодо передачі земельних ділянок громадянам у власність, користування, зміни цільового призначення, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, поновлення договорів оренди від 06 серпня 2015 року № 15-57-06. Метою укладення спірного договору ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Крім того, розмір відчужуваної земельної ділянки складає 0,006 га, на вказаній площі не можливо побудувати житловий будинок, виходячи з її цільового призначення, отже у сторін договору були відсутні наміри створити юридичні наслідки.

Просила суд: - визнати протиправним та скасувати пункт 4 та підпункти 4.11 рішення Броварської міської ради Київської області № 1513-57-06 від 06 серпня 2015 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (на місцевості) та передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,0531 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:022:0048; - визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку, площею 0,0531 га, видане 30 жовтня 2015 року реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_2 , кадастровий номер: :01:022:0048, індексний номер: 46612594; - визнати недійсним договір дарування 1/10 частини земельної ділянки від 03 липня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазарєвою В.П., зареєстрований в реєстрі № 1814 та скасувати його державну реєстрацію номер запису про право власності - 32224166; - визнати недійсним договір дарування 1/10 частини земельної ділянки від 03 липня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазарєвою В.П., зареєстрований в реєстрі № 1814 та скасувати його державну реєстрацію номер запису про право власності - 32224166; - визнати припиненим право власності на земельну ділянку, площею 0,0531 га, по АДРЕСА_4 , кадастровий номер: :01:022:0048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06, за ОСОБА_2 та ОСОБА_13 ; - зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області привести у відповідність координати поворотів меж земельної ділянки, площею 0,0722 га, кадастровий номер: :01:022:0048, які були встановлені згідно з технічною документацію по складанню та видачі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 077005 від 14 серпня 2000 року до координат поворотів меж земельних ділянок, які існували у 1999 році; - стягнути на свою користь понесені судові витратия.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Онопрієнко Ю.О., 30 жовтня 2025 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати повністю рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції зазначив, що належних доказів, які б свідчили про невідповідність технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 позивач до суду не надала, проте позивачка зазначає, що в матеріалах справи №361/2918/22 містяться докази, які свідчать про невідповідність технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 . Зокрема, у Листі-відповіді №09 Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Бровари-Землеустрій» від 14 січня 2022 року зазначено, що земельні ділянки :01:022:0048 та :01:022:2103 відповідно до публічної кадастрової карти України не накладаються одна на одну. Шляхом геодезичної зйомки було виявлено невідповідність фактичної межі по огорожі та межі згідно публічної кадастрової карти. Збірна кадастрова схема з вказаним значенням кольорових ліній (меж) додається. Крім того, у своїй пояснювальній записці б/н від 26 вересня 2019 року Фізична особапідприємець ОСОБА_10 зазначає, що на виконання умов договору №3/19 від 09 квітня 2019 року ним було виконано проектно - вишукувальні та землевпорядні роботи в АДРЕСА_1 були виконані за допомогою апаратури супутникових радіонавігаційних систем GPS приймача Triumph-2 (L1+L2), при цьому були координовані всі поворотні точки земельної ділянки по АДРЕСА_3 та виготовлена топографічна зйомка масштаба 1:500 земельної ділянки з суміжними землекористувачами (ділянка по АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 , кадастровий номер - :00:022:2103 площа 0,0722 га та ділянка по АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_11 , кадастровий номер - :00:022:2091 площа 0,0907 га передано в приватну власність в 1999 р. На топографічну зйомку масштаба 1:500 були наложені по координатам земельні ділянки згідно кадастрових номерів, які містяться в базі Державного Земельного кадастру. Виявлено, що площа земельної ділянки по АДРЕСА_4 гр. ОСОБА_2 кадастровий номер - :01:022:0048 площа 0,0531 га передано в приватну власність у 2015 р., а по фактичному використанню в межах паркану становить 0,0492 га.

Звертає увагу, щопозивачка зазначала у позові та підтведила це доказами, що паркан між нею і відповідачкою був встановлений на підставі затвердженої мирової угоди щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою рішенням Народного суду м. Бровари Київської області від 10 березня 1975 року у справі 1-76/1975г. Судовиконавцем межі були винесені на місцевості, встановлений по цім межам паркан, який не переносився з 1975року, що зафіксовано та підтверджується технічною документацією на приватизацію земельної ділянки ОСОБА_1 , та топографічною зйомкою проведеною Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 .

Вважає, що суд вирішив, що вищевказані документи не є доказами, що прямо протирічить ст. ст. 2, 5, 10, 76, 77, 80, 81 Цивільного процесуального кодексу України і відхилив надані позивачкою докази навіть не обгрунтувавши таке рішення, що повністю порушує вимоги ст. ст. 76, 77, 89 Цивільного процесуального кодексу України, а також статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стверджує, що під час судового розгляду та дослідженні доказів у суду не виникало питань про необхідність призначення експертизи, яка може призначатися з власної ініціативи для з`ясування питання, що потребує спеціальних знань.

Також разом з апеляційною скаргою адвокат Онопрієнко Ю.О., який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , подав клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи.

Клопотання обґрунтовував тим, що суд першої інстанції при прийнятті рішення вирішив, що відсутність висновку судової земельно-технічної експертизи щодо встановлення експертним шляхом обставин позбавляє суд можливості зробити висновок про обгрунтованість заявлених позовних вимог.

Просив призначити судову експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім'ї Бродських, буд.6.

На вирішення експерта просив поставити наступні питання:

1. Чи відповідає фактична (в натурі) конфігурація та площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0048 конфігурації та площі земельної ділянки, зазначеним у правовстановлюючих документах на цю ділянку? В чому полягає невідповідність?

2. Чи відповідає фактична (в натурі) конфігурація та площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:2103 конфігурації та площі земельної ділянки, зазначеним у правовстановлюючих документах на цю ділянку? В чому полягає невідповідність?

3. Чи накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0048 на межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:2103? Якщо так, то в якій конфігурації?

4. Чи розміщений паркан, побудований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:022:2103 з додержанням відповідних норм та правил чинного законодавства відносно меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0048?

Заперечуючи проти апеляційної скарги, Головне Управління Держгеокадастру у місті Києві та Київської області - Мельниченко М.С. подав відзив, в якому посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Також у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_14 висловив заперечення проти клопотання про призначення експертизи, посилаючись на зловживання позивачкою своїми процесуальними правами в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Онопрієнко Ю.О. у судовому засіданні 27 січня 2026 року клопотання про призначення експертизи підтримав та просив задовольнити.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Ільїнов Р.В. у судовому засіданні 27 січня 2026 року проти задоволення клопотання про призначення експертизи заперечував, оскільки воно не заявлено в суді першої інстанції.

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, з метою повного та всебічного встановлення обставин справи, які мають правове значення для вирішення спору, які не повно встановлені судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання про призначення експертизи підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає у справі експертизу у разі, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Частиною 1 та 2 ст. 104 ЦПК України встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

З огляду на те, що для з`ясування питання не відповідності затвердженої технічної документації на земельну ділянку відповідача та площі на яку відповідач отримала право власності, розмірам земельної ділянки, які фактично використовує відповідач, та накладення юридично частини земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача необхідні спеціальні знання, а також враховуючи, що не встановлення таких обставин на підставі належних та допустимих доказів призведе до неповноти судового розгляду, та не відповіності такого розгляду загальним засадам цивільного судочинства, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання про призначення експертизи з переліком питань запропонованих позивачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання і призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу та доручити проведення експертизи - Київському науково-дослідному інституту судових експертиз,що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім'ї Бродських, буд.6.

Оскільки, призначення експертизи унеможливлює провадження у цивільній справі на час її проведення, у зв`язку з необхідністю надання експерту матеріалів справи, судова колегія вважає необхідним зупинити провадження в справі на строк проведення експертизи, що передбачено ст. 252 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 103-104, 252, 259, 389 ЦПК України ,-

УХВАЛИВ

Клопотання представника ОСОБА_1 про призначення судової земельно-технічної експертизи - задовольнити.

Призначити у справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

1. Чи відповідає фактична (в натурі) конфігурація та площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0048 конфігурації та площі земельної ділянки, зазначеним у правовстановлюючих документах на цю ділянку? В чому полягає невідповідність?

2. Чи відповідає фактична (в натурі) конфігурація та площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:2103 конфігурації та площі земельної ділянки, зазначеним у правовстановлюючих документах на цю ділянку? В чому полягає невідповідність?

3. Чи накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0048 на межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:2103? Якщо так, то в якій конфігурації?

4. Чи розміщений паркан, побудований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:022:2103 з додержанням відповідних норм та правил чинного законодавства відносно меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0048?

В розпорядження експертів направити матеріали цивільної справи.

Проведення судової земельно-технічної експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз,що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім'ї Бродських, буд.6.

Експертів попередити про кримінальну відповідальність за відмову від надання висновку та надання завідомо неправдивого висновку.

Попередню оплату за проведення експертизи покласти на позивачку ОСОБА_1 .

На час проведення судової земельно-технічної експертизи провадження у справі зупинити.

Ухвала суду в частині зупинення може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30-ти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 02 лютого 2026 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова