Справа № 490/9706/25
н/п 2/490/1197/2026
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 28400,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 03.05.2025 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №03.05.2025-100000384. Відповідно до укладеного між сторонами договору, позичальнику було надано кредит у сумі 10000,00 грн строком на 168 днів з розміром погоджених відсотків за користування кредитом та комісію за кожен день неналежного виконання зобов`язання.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на дату подання позову утворилась заборгованість, в розмірі 28400,00 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у сумі 10000,00 грн, по процентам у сумі 11900,00 грн, по додатковій комісії за обслуговування кредитної заборгованості) у сумі 1500,00 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 5000,00 грн, яку з метою захисту прав кредитора, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді від 21.11.2025 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 21.11.2025 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

01.12.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи та в той же день - 01.12.2025 року, відповідач ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується його особистим підписом на вищевказаній заяві від 01.12.2025 року.

12.12.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у розмірі 5000,00 грн та щодо стягнення додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) у сумі 1500,00 грн, зважаючи на наступне.

Щодо стягнення відповідальності (неустойка) за порушення грошового зобов`язання.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого було надано кредит (позику) кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (індекс інфляції, 3% річних...), а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 №2120-IХ, який набрав чинності 17.03.2022. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідним договором, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, до неустойки за Кредитним договором №03.05.2021-100000384 від 03.05.2025 застосуванню підлягає пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. У зв?язку з наведеним, в частині стягнення неустойки у розмірі 5000,00 грн просить відмовити Позивачу.

Щодо стягнення додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) у сумі 1500,00 грн.

Враховуючи те, що споживачу встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості - 500 грн (у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом), тобто плату за послуги ТОВ «Споживчий Центр», які за Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII повинні надаватись безоплатно (ч. 1 ст. 11 Закону №1734) та не доведено звернення споживача до позичальника частіше ніж один раз на місяць з вимогою щодо надання відповідної інформації, то умови кредитного договору про обов`язок позичальника сплатити комісію у терміни та строки, вказані у заявці (п. 6.1 кредитного договору (оферти) та умови п. 9 заявки (плата за обслуговування кредитної заборгованості 500 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом сплачується згідно графіку платежів), та аналогічні умови п. 9 акцепту, є нікчемними відповідно до вимог ч. 1, ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII (умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом №1734, є нікчемними).

29.12.2025 року представник ТОВ «Споживчий Центр» - Ларіонов К.О. подав до суду відповідь на відзив, в якій просив позовні вимоги задовольнити. Вказав, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат.

Відповідно до заявки кредитного договору зазначено: «Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит».

Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між ТОВ «Споживчий Центр», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено Кредитний договір №03.05.2025-100000384 (кредитної лінії) від 03 травня 2025 року, шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії), яка розміщена на сайті кредитора та підписанням заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду) «Е941», отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону, вказаний під час його ідентифікації на сайті - .

З положень обумовленого Кредитного договору слідує, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається позичальнику на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту та сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту кредитна лінія; строк, на який надається кредит та дата повернення (виплати) кредиту, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (п. 3.1, 3.2 та 3.3 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії).

Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача №5167-80ХХ-ХХХХ-5330. Днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання кредиту включно до дати його фактичного повернення. Проценти за користування нараховуються та обліковуються кредитодавцем щоденно. Комісія нараховується кредитором та обліковується у день видачі кредиту (п. 4.1, 4.3 та 4.4. Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії)).

Згідно Заявки кредитного договору №03.05.2025-100000384, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №03.05.2025-100000384 та інформаційного повідомлення позичальника, які відповідно підписані за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), сторонами обумовлені наступні умови, які є істотними для даної категорії договорів: дата надання/видачі кредиту 03 травня 2025 року; сума кредиту 10000,00 грн; строк кредитування 168 днів з дати його надання по 17 жовтня 2025 року; продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку договору не передбачена; процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 500,00 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 500,00 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, обліковується у день видачі кредиту; неустойка 150,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.

У свою чергу, ТОВ «Споживчий Центр» свої зобов`язання за кредитним договором №03.05.2025-100000384 виконало в повному обсязі, шляхом організації перерахунку 03 травня 2025 року обумовлених Договором коштів у сумі 10000,00 грн на банківську картку, яка була зазначена відповідачем у заявці, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №33-1311 від 13.11.2025 року.

Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Кредитного договору між його сторонами в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні данні для заповнення формуляра заявки (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодився із запропонованими умовами договору та підписав його.

Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та кредитодавцем ТОВ «Споживчий Центр» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Кредитний договір №03.05.2025-100000384 від 03 травня 2025 року.

На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.

Згідно з наданою ТОВ «Споживчий Центр» довідкою-розрахунком про стан заборгованості позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором №03.05.2025-100000384 від 03 травня 2025 року, загалом заборгованість становить 28400,00 грн, з яких: 10000,00 грн - основний борг; 11900,00 грн відсотки, 1500,00 грн комісія за обслуговування, 5000,00 грн неустойка.

Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору відповідач ОСОБА_1 отримав обумовлені Договором кредитні кошти, цим самим отримавши можливість ними розпоряджатися.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти ТОВ «Споживчий Центр» у повній мірі не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та не повернутої суми наданих кредитних коштів, у тому числі, з урахуванням нарахованих відсотків та інших обумовлених платежів.

За таких обставин, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність відповідної заборгованості.

Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача, що в частині стягнення неустойки у розмірі 5000,00 грн слід відовити, з огляду на наступне.

Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час.

Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання.

Отже, беручи до уваги період виникнення зазначених договірних відносин кредитування, що мало місце з 03.05.2025 року та період відповідного прострочення, вимоги позивача у частині нарахування неустойки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Однак, суд погоджується з твердженнями представника ТОВ «Споживчий Центр» - Ларіонова К.О., що відповідно до заявки кредитного договору зазначено: «Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит». Отже, комісія за обслуговування пов`язана з наданням ряду перелічених послуг, а саме: 1) організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, 2) забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, 3) забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, 4) забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, 5) консультаційні послуги, 6) інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. Договором застережено, що до складу даної комісії не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про наступне.

Закон № 1734-VIII (ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19 жовтня 2019 року (дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19 жовтня 2019 року визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року, що набрав чинності 19 жовтня 2019 року і положення якого зберігають свою чинність на день розгляду справи, пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19 жовтня 2019 року визначено у частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги доводи представника позивача та відповідача, з огляду на викладені судом обставини справи, вимоги чинного законодавства, оцінюючі належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором №03.05.2025-100000384 від 03.05.2025 року у загальному розмірі 23400,00 грн, з яких: 10000,00 грн основний борг, 11900,00 грн проценти, 1500,00 грн комісія за обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати (пропорційно розміру задоволених вимог), а саме 1996,06 грн судового збору, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією №СЦ00053595 від 14.11.2025 року.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором №03.05.2025-100000384 від 03.05.2025 року у розмірі 23400 (двадцять три тисячі чотириста) гривень 00 копійок, з яких: 10000,00 грн основний борг, 11900,00 грн проценти, 1500,00 грн комісія за обслуговування.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» суму судового збору у розмірі 1996 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 06 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін