Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/1203/25
провадження №2/624/77/26
УХВАЛА

про розгляд клопотання

селище Кегичівка 03 лютого 2026 року

Кегичівський районний суд Харківської області, у складі

головуючого судді Куст Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.,

справа №624/1203/25,

найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

представник відповідача: ОСОБА_4 ,

вимоги позивача: про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішуються ухвалою.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 13 січня 2026 року.

13 січня 2026 року представником відповідача заявлено клопотання, в якому просить відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зупинити провадження у справі, у зв`язку з перебуванням сторони по справі (відповідача) у складі ЗСУ на час дії військового стану, на підтвердження долучено довідку виданою командиром в/ч НОМЕР_1 від 06 січня 2026 року № 307.

13 січня 2026 року від представника позивача, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з необхідністю висловити свою позицію щодо вищевказаного клопотання. У зв`язку із цим розгляд справи було відкладено та призначено на 09 год 30 хв 03 лютого 2026 року.

15 січня 2026 року представником позивача надано заперечення на клопотання, яке обґрунтоване тим, що із копії довідки від 06 січня 2026 року за № 307, на яку як на підставу зупинення провадження у справі посилається представник відповідача, вбачається, що солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , наказ про зарахування у списки частини № 123 від 30 квітня 2025 року. Натомість, до клопотання не долучено будь-яких доказів на підтвердження того, що на момент розгляду справи, військова частина у складі ЗСУ, в якої проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ на території України.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним, проте висловили свої позиції у вищеподаних клопотаннях.

Суд, розглянувши подані клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Частиною 1 ст. 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду про зупинення провадження від 14 грудня 2022 року по справі №757/5240/16-ц, від 29 серпня 2022 року по справі №461/5209/19, від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19, в яких Верховний Суд зупиняв провадження, оскільки сторонами були надані докази перебування у складі Збройних сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на цей час його дію не припинено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Разом з тим, звертаючись до суду із вказаним клопотанням, представник відповідача долучив до матеріалів справи довідку виданою командиром в/ч НОМЕР_1 від 06 січня 2026 року № 307, про те що те, що старший солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , наказ про зарахування у списки частини № 123 від 30 квітня 2025 року.

У той же час, вказана довідка не містять відомостей про те, що військова частина у складі ЗСУ, в якій проходить службу відповідач ОСОБА_3 переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України.

Крім того, представником відповідача не обґрунтовано у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи у період знаходження відповідача на військовій службі, виходячи із заявлених ним підстав зупинення провадження.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Смірнова проти України» та «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Отже, ні відповідачем, ні його представником не надано доказів того, що ОСОБА_3 перебуває у складі ЗСУ у військовій частині, яка виконує бойові завданні в зоні бойових дій та бере безпосередньо участь у бойових діях або у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, перебуваючи безпосередньо на лінії бойового зіткнення з противником, довідки лише про перебування на військовій службі недостатньо для зупинення провадження у справі, з підстав п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Відтак, достатніх підстав для задоволення клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі судом не встановлено.

Враховуючи зазначене, клопотання про зупинення провадження по справі задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 274, 252, 277, 279 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про зупинення провадження по справі - відмовити.

Розгляд справи відкласти на 10 год 30 хв 05 березня 2026 року.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.М. Куст