Провадження № 22-ц/801/155/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 рокуСправа № 127/34991/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя - доповідач),

суддів: Ковальчука О. В., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання: Козюми Д.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ТОВ «Українські фінансові операції»

третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, постановлену суддею Жмудь О.О., дата виготовлення повного тексту ухвали невідома,

встановив:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», в якому просила визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, яким з неї на користь ТОВ «Українські фінансові операції» підлягає стягненню 24 715,55 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 10 листопада 2025 постановив цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передати за підсудністю до Липовецького районного суду Вінницької області.

Зазначена ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України та відповіддю №1992657 від 10.11.2025 року отриманою з Єдиного державного демографічного реєстру, а тому суд вважав, що ця справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області, у зв`язку із чим матеріали цивільної справи слід передати на розгляд до Липовецького районного суду Вінницької області.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати та передати справу для продовження розгляду до Вінницького міського суду Вінницької області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника суд попередньої інстанції при прийнятті ухвали виходив з формальної інформації про зареєстровану адресу місця проживання, однак не прийняв до уваги її фактичне (реальне) місце проживання, яким є місто Вінниця. Зазначене рішення суду на думку скаржниці позбавляє її права на судовий захист, оскільки вона є матір`ю малолітньої дитини, яка щоденно відвідує навчальний заклад в м. Вінниця, а Липовецький районний суд Вінницької області знаходиться на значній відстані від її фактичного місця проживання.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Питання цивільної територіальної юрисдикції (підсудність) врегульовані у главі 2 «Цивільна юрисдикція» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

За загальним правилом територіальної підсудності, встановленим статтею 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, для яких передбачена підсудність за вибором позивача.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це підсудність, коли позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів лише у деяких категоріях справ, коли доцільно або необхідно зробити судовий захист суб`єктивних прав більш зручним для позивача.

Відповідно до правил підсудність справ за вибором позивача, передбачених ч.12 ст.28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності) позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

У цьому випадку, право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Позивач у цій справі використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області за місцем відкриття виконавчого провадження.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України "Про виконавче провадження".

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Статтею 33 Конституції України та Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання чи перебування за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місце перебування фізичної особи це житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги (абз. 4, 5 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

З аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) не пов`язується з реєстрацією місця проживання чи перебування боржника - фізичної особи, натомість, для виконавчого провадження має значення фактичне місце знаходження боржника, яке може не співпадати із задекларованим/зареєстрованим місцем його проживання (перебування) в Україні.

Таким чином, після прийняття виконавчого документа до виконання приватним виконавцем чи органом державної виконавчої служби місцем виконання виконавчого документа є місцем здійснення виконавчого провадження, що і має бути визначальним для визначення дотримання альтернативної підсудності, визначеної ч. 12 ст. 28 ЦПК України.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, при вчиненні приватним нотаріусом виконавчого напису від 05 травня 2021 року та при прийнятті приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 липня 2021 року, адресою боржника ОСОБА_1 було зазначено: АДРЕСА_2 .

Відповідно до відкритих даних Реєстру приватних виконавців України приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. здійснює свою професійну діяльність за адресою: 21050, м. Вінниця вул. Соборна, 8, офіс 301.

Із зазначеного висновується, що позов у цій справі подано до суду за місцем виконання виконавчого напису, що відповідає частині другій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частині дванадцятій статті 28 ЦПК України.

Ураховуючи наведе, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала в частині визначення правил територіальної підсудності позову ОСОБА_1 ухвалена судом першої інстанції без дотримання норм процесуального права.

За приписами ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що висновок суду першої інстанції є помилковим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до Вінницького міського суду Вінницької області.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 375, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2025 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (Вінницький міський суд Вінницької області).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета