Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4210/23 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №295/4210/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 06 вересня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. у м Житомирі,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року до суду першої інстанції надійшов позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк» або банк) до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача заборгованість станом на 12 грудня 2022 року за кредитним договором від 25 квітня 2008 року в сумі 6 591,81 дол.США, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 623,10 дол.США; заборгованості за процентами за користування кредитом 31,63 дол.США; заборгованості з комісії за користування кредитом 358,71 дол.США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 5 578,37 дол.США.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 25 квітня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №ZRZOG4, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 30 649,60 грн на термін до 25 квітня 2023 року, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Згідно з заявою відповідача кредитний договір переведений з гривневого у валюту долари США. Відповідач не повернула банку своєчасно у повному обсязі кошти для погашення заборгованості за тілом кредиту та не справила проценти і комісію за користування кредитом, а також пеню, тобто не виконала зобов`язання за цим кредитним договором, внаслідок чого утворилася вказана вище заборгованість.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 06 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що позивач надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору від 25 квітня 2008 року №ZRZOG4. Банківська виписка має статус первинного документа. У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідач знімала кошти через банкомат, розраховувалася кредитною картою за покупки в торгових точках, поповнювала карту через термінал самообслуговування тощо, що підтверджує факт отримання кредитних карт та їх використання, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Отже, банком надані суду саме первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором і надана банком виписка по карткових рахунках та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами. Із розрахунку заборгованості та виписки за картрахунками відповідача чітко вбачаються всі операції про зняттю (використанню) кредитних коштів, а також всі операції з часткового погашення заборгованості. Суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про відмову в задоволення позову, не врахував вказані вище обставини та звільнив відповідача від відповідальності за укладеним нею договором із одних лише формальних міркувань. Відповідачем не наданий контррозрахунок, а також докази належного виконання нею зобов`язань по сплаті кредиту. Навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду. Кошти, які вносилися по погашення боргу за кредитом, спочатку направлялися на погашення неустойки та процентів, і лише після цього на погашення тіла кредиту. Крім того, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року з ОСОБА_1 стягнута заборгованість в сумі 49 865,61 дол.США за іншим кредитним договором №ZRZOG4, а не за кредитним договором №ZRZOG4, вимоги за яким заявлені у цій справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, оскільки рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, вмотивованим та правильним.

При цьому посилається на те, що коштів в сумі 30 649,60 грн вона не отримувала. За усталеною судовою практикою належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи. Наголошує на тому, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що АТ КБ «ПриватБанк», із огляду на пункт 7.2 кредитного договору, на рахунок НОМЕР_1 зарахував суму коштів, що вказані в пункті 7.1 кредитного договору та/або видав на руки (через касу) їй ( ОСОБА_2 ) такі кошти станом на 25 квітня 2008 року. Крім того, умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою, є нікчемною. Також визначена надмірно пеня. Сума в додатковій угоді закріплена саме в гривневому еквіваленті. Якщо суми простроченої заборгованості за кредитом немає, то відсутні підстави для нарахування пені. Нарахований розмір пені значно перевищує розмір збитків, що дає суду право зменшити розмір неустойки. Клопотання про застосування строків позовної давності є актуальним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи АТ КБ «ПриватБанк» у стягненні кредитної заборгованості у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням вимог договору, рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2011 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 49 865,61 дол.США, що вказує на задоволення права кредитора на стягнення усієї суми боргу за кредитним договором достроково, Богунський районний суд м.Житомира дійшов висновку, що звернувшись до суду з вимогою про дострокове стягнення усієї суми, позивач змінив строк дії договору, а по закінченню строку дії договору проценти та інші платежі, передбачені умовами договору, до нарахування не підлягають, а вимога про стягнення відповідальності за невиконання грошового зобов`язання позивачем не заявлена. Строк позовної давності не підлягає застосуванню, оскільки суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову за недоведеністю вимог.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із висновками суду першої інстанції, які не відповідають обставинам справи.

За частиною першою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга ст.1054 ЦК України).

За положеннями частини третьої ст.1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст.1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої та третьої ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що 25 квітня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (позичальником) укладений кредитний договір №ZRZOG4, за умовами п.7.1 якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк із 25 квітня 2008 року по 25 квітня 2023 року у вигляді кредитної лінії у розмірі 6 240,10 грн на сплату винагороди за надання фінансового інструменту та страхування, а також у розмірі 24 409,50 грн на сплату платежів у випадках та в порядку, передбачених цим договором (а.с.11-13).

У пункті 7.2 кредитного договору від 25 квітня 2008 року №ZRZOG4 прописано, що для виконання цього договору банк відкриває позичальникові рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними договорами: від 25 квітня 2008 року кредитний договір №ZRZOG4 (основний кредит) та від 25 квітня 2008 року кредитний договір №ZRZOG4 (кредит на початковий внесок). При цьому кошти розподіляються наступним чином: 1) погашення заборгованості за кредитом на початковий внесок; 2) погашення заборгованості за основним кредитом.

Випискою по рахунку ОСОБА_1 за 25 квітня 2008 року підтверджується, що за кредитним договором від 25 квітня 2008 року №ZRZOG4 позивач надав відповідачу: 768,80 грн страхової премії; 4 612,80 грн комісії; 858,50 грн страхової премії, разом коштів на суму 6 240,10 грн, які ОСОБА_1 меморіальними ордерами від 25 квітня 2008 року на суми 768,80 грн, 4 612,80 грн та 858,50 грн перерахувала АТ КБ «ПриватБанк» як одноразову комісію за надання фінансового інструмента та страхові премії (а.с.79 зворот-80 зворот). Отже, ОСОБА_1 отримала від АТ КБ «ПриватБанка» кошти на початковий внесок за кредитним договором №ZRZOG4, які внесла на одержання коштів за кредитним договором №ZRZOG4, тобто за основним кредитом, без чого отримання останньою коштів за основним кредитом було б неможливим.

Окрім того, у матеріалах справи наявна виписка по рахунку ОСОБА_1 за період із 25 квітня 2008 року по 07 червня 2023 року (а.с.67-79).

За усталеною судовою практикою банківська виписка має статус первинного документа, а тому позивачем саме первинними бухгалтерськими документами доведено надання позивачем АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу ОСОБА_1 коштів за укладеним 25 квітня 2008 року між сторонами кредитним договором №ZRZOG4, а оспорювання позичальником ОСОБА_1 у запереченнях на апеляційну скаргу кредитного договору від 25 квітня 2008 року №ZRZOG4 на тій підставі, що грошових коштів за цим договором вона не одержувала, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які є первинними бухгалтерськими документами.

За заявою позичальника ОСОБА_1 від 25 липня 2008 року про зміну валюти кредиту за договорами №№ZRZOG4 та ZRZOG4 від 25 квітня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (позичальником) 28 липня 2008 року укладена додаткова угода до кредитного договору від 25 квітня 2008 року ZRZOG4, за умовами якої станом на 28 липня 2008 року залишок заборгованості за кредитним договором від 25 квітня 2008 року ZRZOG4 складає 1 346,80 дол.США, строк сплати яких по 25 квітня 2023 року (а.с.14-17). Отже, посилання у відзиві на апеляційну скаргу на те, що у матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до банка про переведення кредиту з гривневого у валютний, тобто у долари США, також спростовуються належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 397 563,52 грн за кредитним договором від 25 квітня 2008 року ZRZOG4 (а.с.47).

Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що рішенням суду з відповідача стягнута на користь позивача заборгованість за іншим кредитним договором, тобто за кредитним договором від 25 квітня 2008 року №ZRZOG4, а не за кредитним договором від 25 квітня 2008 року №ZRZOG4, який є предметом розгляду в цій справі. Оскільки не існує рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача достроково заборгованості за кредитним договором від 25 квітня 2008 року №ZRZOG4 та строк дії цього кредитного договору не змінився, то відповідні правові висновки Великої Палати Верхового Суду, які застосовані Богунським районним судом м.Житомира до спірних правовідносин, є нерелевантними, а висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в повному обсязі є помилковим.

Розрахунком заборгованості за кредитним договором від 25 квітня 2008 року №ZRZOG4, який виготовлений позивачем станом на 12 грудня 2022 року, підтверджується заборгованість за тілом кредиту в сумі 623,10 дол.США (88,53+534,57) та заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 31,63 дол.США (а.с.5-9). Розрахунок позивача відповідачем контррозрахунком не спростований та не доведено жодними доказами не врахування позивачем внесення відповідачем коштів на сплату процентів за користування кредитом та повернення тіла кредиту. Позовна давність, про застосування якої заявлено відповідачем ОСОБА_1 , не сплинула, враховуючи, що кредит наданий по 25 квітня 2023 року, а від АТ КБ «ПриватБанк» позовна заява надійшла до суду 10 квітня 2023 року. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 623,10 дол.США (88,53+534,57) та заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 31,63 дол.США, що складає суму 654,73 дол.США.

Разом із тим, колегія суддів відмовляє у стягненні комісії в сумі 358,71 дол.США за кредитним договором від 25 квітня 2008 року №ZRZOG4, оскільки за положеннями ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю заборонялося встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які комісії за дії, які не є послугою у розумінні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у розумінні цього Закону, є нікчемною.

Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, процентів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь.

Пунктом 8.4 додаткової угоди до кредитного договору від 25 квітня 2008 року №ZRZOG4 також передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

Позивачем за кредитним договором нарахована пеня на суму 5 578,37 дол.США, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Частиною третьою ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої ст.551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Колегія суддів апеляційного суду зменшує розмір пені, тобто неустойки, із 5 578,37дол.США до розміру збитків, тобто до 654,73 дол.США (розміру заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом), відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами.

Із огляду на викладене, колегія суддів у відповідності до положень ст.376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким стягує з відповідача на користь позивача за заборгованість за кредитним договором від 25 квітня 2008 року №ZRZOG4 у сумі 1 309,46 дол.США, яка складається із: тіла кредиту - 623,10 дол.США, процентів за користування кредитом 31,63 дол.США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 654,73 дол.США. У стягненні комісії у сумі 358,71 дол.США та пені у сумі 4 923,64 дол.США відмовляється за безпідставністю таких вимог.

За приписами ст.141 ЦПК України судовий збір у сумі 1 795,07 грн покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних справах» апеляційна скарга, яка подана і розгляд якої не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядається в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 06 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 квітня 2008 року №ZRZOG4 у сумі 1 309,46 дол.США, яка складається із: тіла кредиту - 623,10 дол.США, процентів за користування кредитом 31,63 дол.США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 654,73 дол.США, а також судовий збір у сумі 1 795 грн 07 коп.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої ст.389 ЦПК України.

Головуюча Судді: