Справа № 367/7532/25
Провадження №2/367/1642/2026
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23 лютого 2026 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючого судді Білогруд О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в місті Ірпені в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

установив:

І. Стислий виклад позиції позовної заяви.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр», Кредитодавець, Позивач), в інтересах якого діє Чехун Ю.В., звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з указаною позовною заявою, яка мотивована таким. 07.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 (далі також Позичальник, Відповідач), укладено Кредитний договір (оферти) № 07.04.2024-100003437. Відповідно до його умов відповідачу надано кредит у розмірі - 4 500 грн. строком на 42 дні. Згідно з пунктом 3.1. Договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти. Відповідно до пункту 4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. Уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5366-ХХ-ХХХХ-6329. Позивач у позовній заяві вказує, що викладене підтверджується квитанцією про видачу коштів від 04.07.2024. Тому ТОВ «Споживчий центр» виконав свої зобов`язання у повному обсязі. У свою чергу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 18.05.2024, утворилась заборгованість у розмірі 9180 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4500 грн., за процентами у розмірі 4 342, 50 грн., неустойки в розмірі 337, 50 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр», тому просив стягнути з відповідача указану заборгованість а також понесені судові витрати.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Як вбачається із Довідки про доставку електронного документа до Електронного кабінету позивача, його представника копію ухвали про відкриття провадження доставлено 11.07.2025.

12.07.2025 та 15.10.2025 (повторно) копію ухвали про відкриття провадження направлено засобами поштового зв`язку відповідачу ОСОБА_1 за адресою зареєстрованого місця проживання. Указані поштове повідомлення повернуто до суду з відмітками «закінчення встановленого терміну зберігання».

Станом на 23.02.2026 відзиву чи клопотання про подовження строку на надання відзиву та/або будь-яких інших від відповідачки до суду не надходило.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновку містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Суд розглядає справу в порядок спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (частина п`ята статті 279 ЦПК України).

Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи є підстави для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням статей 223, 280 - 282 ЦПК України.

Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

За частиною четвертою статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).

ІІІ. Фактичні обставини, установлені судом.

07.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 07.04.2024-100003437. Згідно з пунктом 1.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до пункту 2.1. договору електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до пунктів 4.1. та 4.3 Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб наданння Позичальнику коштів - перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5366-39XX-ХХХХ-6329. День надання Кредиту - списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У відповідності із пунктом 9.1. у разі несплати Кредиту та/або Процентів у встановлені договором терміни/строки, сума зобов?язань по погашенню Кредиту та/або Процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів до Позичальника може бути застосована неустойка згідно пунктом 7.6. кредитного договору.

Відповідно до пункту 7.6 Договору випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником будь-яких грошових зобов`язань за Договором Кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у Заявці, яка є невід?ємною частиною даної оферти. Максимальний розмір неустойки встановлюється законом.

На підтвердження виконання своїх обов`язків як Кредитодавця, позивач надає квитанцію від 04.07.2024 про видачу коштів за договором № 07.04.2024-100003437 у сумі 4 500,00 грн. Кошти перераховано на картку Visa НОМЕР_1 .

Згідно зі змісту заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), ОСОБА_1 , указав особисті дані як Позичальника: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серія та номер НОМЕР_2 , дата видачі 03/04/2014, орган, що його видав - Ірпінський МВ Управління ДМС України в Київській області, ІПН НОМЕР_3 , реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 5366-39XX-ХХХХ-6329. Відповідач також погодився на укладення кредитного договору № 07.04.2024-100003437 від 07.04.2025 на таких умовах: дата надання/видачі кредиту - 07.04.2024; сума Кредиту: 4500 грн. 00 коп, строк, на який надається Кредит, - 42 дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 18.05.2024; денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 2.33% = (4410.00/4500)/42 ? 100%. Графік платежів: Проценти, розраховані вищевказаним способом за первинний, черговий періоди, сплачуються в останній день первинного, чергового періоду відповідно; кількість платежів зі сплати Процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. Сума Кредиту у розмірі 4500 грн. 00 коп. сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається Кредит.

Указаний Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника - одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е 644, який було направлено на мобільний номер телефону - НОМЕР_4 . Зазначений номер телефону було вказано у відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 07.04.2024-100003437 від 07.04.2024.

IV. Норми права, які застосував суд.

Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтями 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому згідно з частинами першою та другою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 указаного Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ( частина третя статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частин четверта та п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 вказаного Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею вказаного Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору (частина шоста та восьма статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронні документа та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги, за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (частина перша статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Укладення електронного договору повинно відбуватися шляхом підписання його електронним підписом.

Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства (статті 526 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (статті 610, 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавць) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 ЦК України.

10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частини перша третя статті 12 ЦПК України»).

Суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (статті 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (стаття 13 ЦПК України»). Тобто саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

З матеріалів справи установлено, що Кредитний договір за № 07.04.2024-100003437 від 07.04.2024 містить усі реквізити відповідача, в тому числі паспортні дані, ідентифікаційний код, місце проживання, мобільний номер телефону, рахунку позичальника, а також інформацію щодо умов кредитування, містить електронний підпис із одноразовим ідентифікатором - Е 644, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Оскільки кредитний договір укладений шляхом накладення електронного підпису відповідача, який ідентифікує його особу, тому договір вважається укладеним.

Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.10.2020 у справі за №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі за №404/502/18, від 09.09. 2020 у справі за №732/670/19, від 10.06.2021 у справі за №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі за №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі за №640/7029/19.

Судом установлено, що після отримання грошових коштів у розмірі 4 500,00 грн., відповідач не був позбавлений можливості одразу повернути зазначену суму або звернутись до банківської установи з повідомленням про можливе надходження помилкового платежу та ініціювати повернення коштів відправнику. Однак відповідач таких дій не вчинив, натомість продовжив користуватися отриманими коштами. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором за №07.04.2024-100003437 від 07.04.2024 заборгованість відповідача складається з основного боргу - 4500, 00 грн., процентів - 4342, 50 грн. та неустойки в розмірі 337,50 грн. Таким чином, сума позовних вимог заявлених ТОВ «Споживчий центр» становить 9 180 грн. Проте, позивачем не надано розрахунок заборгованості та нарахування процентів за кожен день користування коштами, тому не відомо яким чином було здійснений вище зазначений розрахунок.

Разом з тим, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Зі змісту статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

У відповідності до частини п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Також положення Закону України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні, відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Статтею 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено терміни, зокрема договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» за №3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, та яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

У пункті 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону за №3498-ІХ визначено необхідність надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг, протягом 30 днів, з дня набрання чинності цим Законом, привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону. Отже, починаючи з 25.12.2023 (наступний день після набрання Законом за №3498-ІХ чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не може перевищувати 1 %.

При цьому, надавачі фінансових послуг, яким зокрема є позивач, зобов`язувалися привести свою діяльність у відповідність вищевказаних змін.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Однак, позивач незважаючи на те, що кредитний договір № 07.04.2024-100003437 від 07.04.2024, який було укладено після прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» за №3498-ІХ не привів свою діяльність, а також умови укладених ним договорів, відповідно до вимог чинного законодавства, в частині нарахування щоденної процентної ставки і нараховував відповідачу відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 2 % та 2.5 % на день, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначений законодавством.

З огляду на вказане, дії позивача порушували права відповідача в частині нарахування щоденної відсоткової ставки у розмірі, що перевищує встановлений максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором у розмірі 1 %, а тому при вирішенні даного спору такі підлягатимуть зміні, з врахуванням положень законодавства.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо установити за якою саме відсотковою ставкою нараховувалась сума відсотків, в розрахунку прослідковується тільки період такого нарахування, а саме з 07.04.2024 до 18.05.2024.

Відповідно до умов договору перші 14 днів нарахування відсотків здійснювалося за зниженою процентною ставкою «Економ» 2 %, далі з 15 дня застосовувалася стандартна процентна ставка 2.5 %. Однак указане суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, за період з 07.04.2024 до 18.05.2024 (в межах дії кредитного договору) позивач, виходячи з розміру кредиту 4500,00 грн, мав право для нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом у розмірі 45 грн на день (1%). Отже, з урахуванням вище наведеного сума заборгованості у період дії кредитного договору (42 дні) складається з основної суми боргу - 4500 грн + нарахування відсотків за користування кредитом - 1 890,00 грн = 6 390,00 грн. З урахуванням викладеного, а також суми неустойки, передбаченої умовами договору стягненню підлягає сума заборгованості у розмірі 6727,50 грн, а позовні вимоги частковому задоволенню.

VI. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивачем ТОВ «Споживчий центр» за подачу позову до ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.06.2025 №СЦ00023604.

Водночас позовні вимоги задоволено не в повному обсязі, зокрема з заявлених 9180,00 грн, задоволено у розмірі 6727,50 грн, що становить 73,3%. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме - 1 775,30 грн.

На підставі наведеного, відповідно до статтей 526, 549, 610, 611, 626, 629, 1048, 1054 ЦК України, керуючись статтями 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» () заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 727 (шість тисяч сімсот двадцять сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, а також судові витрати у розмірі 1 775 (одна тисяча сімсот сімдесят п`ять) гривень 30 (тридцять) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням -http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 23.02.2026.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса: 01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, 133-А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Білогруд