"12" січня 2026 р. Справа № 363/132/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інші особи: Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області (07330, Київська область, Вишгородський район, смт. Димер, вул. Соборна, 19), Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 6-А) про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області через підсистему «Електронний суд» за підписом представника заявника адвоката Голікової О.В. надійшла вказана заява, яку передано судді, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Перевіривши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що заява подана з порушенням вимог ЦПК України, тому дані вимоги слід залишити без руху з наступних підстав.

Згідно із ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки ЦПК України не врегульовані питання щодо наслідків подання заяви в порядку окремого провадження, яка не відповідає вимогам Закону, суд застосовує аналогію закону та як наслідок, положення ст. ст. 175- 177, 185 ЦПК України, які регулюють питання форми та змісту позовної заяви, а також залишення позовної заяви без руху та повернення заяви.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

За положеннями ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно ч.ч. 2, 8 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, заявник у поданій до суду заяві просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вахівка Вишгородського району Київської області з метою подальшої реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану України та отримання свідоцтва про смерть. В обґрунтування заяви, зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її донька ОСОБА_2 загинула внаслідок нещасного випадку (отруєння чадним газом через загорання побутового предмету в будинку), про що було зроблено відповідний запис у погосподарській книзі № 6 Вахівської сільської ради народних депутатів Вишгородського району Київської області, тобто на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявник посилається виключно на запис зроблений у відповідній погосподарській книзі. При цьому, будь-яких інших доказів, зокрема медичної документації, на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , а також на підтвердження того, що викладені у заяві обставини (отруєння чадним газом через загорання побутового предмету в будинку) мали місце суду не надає.

Згідно п. 42-43, 46 розділу ІІІ Інструкції «Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні» № 22/5 від 29.12.1984 року затвердженої Міністром юстиції України 29 грудня 1984 року № 22/5 (зі змінами і доповненнями, внесеними Мін`юстом України 19 квітня 1994 року № 15/5), в редакції, що діяла станом дату смерті та втратила чинність на підставі Наказу Мін`юсту № 52/5 від 18.10.2000 року, реєстрація смерті провадиться за останнім місцем проживання померлого або за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Реєстрація смерті провадиться за заявою родичів померлого, його сусідів, працівників житлово-експлуатаційних організацій та інших осіб чи за повідомленням адміністрації лікувального закладу, де сталася смерть.

Підставою для реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво або фельдшерська довідка про смерть, видані лікувальним закладом, рішення суду про встановлення факту смерті чи оголошення громадянина померлим, а також повідомлення з місць позбавлення волі. Ці документи додаються до другого примірника запису акта про смерть.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106-о), затвердженої Наказом МОЗ України від 8 серпня 2006 року №545, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану видається лікарське свідоцтво про смерть.

Перший примірник лікарського свідоцтва про смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов`язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров`я. Видача трупа без лікарського свідоцтва про смерть забороняється.

Одночасно при видачі лікарського свідоцтва про смерть лікар заповнює довідку про причини смерті в одному примірнику і видає родичам померлого чи іншим особам для поховання.

Номери довідки про причину смерті і лікарського свідоцтва про смерть мають бути ідентичними. Довідка завіряється круглою печаткою закладу.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106-о) лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.

Відтак, заявнику на підтвердження факту який вона просить встановити слід надати суду лікарське свідоцтво про смерть громадянки України ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інші докази, які підтверджують, що смерть ОСОБА_2 настала саме внаслідок обставин викладених в заяві.

В той же час, суд звертає увагу на те, що виключно запис зроблений в погосподарській книзі про те, що особа померла, не може безумовно свідчити, про те що особа померла, оскільки такий факт констатують лікарі, які в подальшому видають відповідне лікарське свідоцтво про смерть, як і обставини, за яких настала смерть ОСОБА_3 фіксують відповідні органи, які складають акти, висновки, тощо та вже на підставі яких і вносить запис до погосподарської книги.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Однак, заявником на підтвердження факту звернення та неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті суду не надано.

Також, заявником в поданій заяві не наведено жодних обгрунтувань, щодо звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 виключно на даний час, враховуючи, що з дати її смерті минуло більше 33 роки.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на те, що вказані обставини мають значення для правильного вирішення справи, вважаю, що заяву про встановлення факту смерті необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з дня одержання копії ухвали, із виконанням усіх вимог, зазначених в ухвалі суду.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені в ухвалі суду, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини 3 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 43, 175-177, 185, 293, 294, 315, 318, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інші особи: Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області (07330, Київська область, Вишгородський район, смт. Димер, вул. Соборна, 19), Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 6-А) про встановлення факту смерті залишити без руху, надавши заявнику строк у десять днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю. Котлярова