Справа № 452/4312/25
Провадження № 2/452/591/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2026 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

із участю: секретаря Кафтан О.Ю.,

представника позивача адвоката Кота В.Ю.,

розглянувши у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Самбірська міська рада Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , - про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування приміщенням квартири АДРЕСА_1 . У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що його матері ОСОБА_7 було виділено житлове приміщення (квартири) по вказаній адресі та було видано ордер, на підставі якого ОСОБА_7 та члени її сім`ї у складі п`яти чоловік: ОСОБА_1 - син, ОСОБА_3 - невістка, ОСОБА_8 - внучка, ОСОБА_9 - внучка, - вселилися у вказану трьохкімнатну квартиру. Після смерті матері позивач звернувся із заявою в Самбірську районну державну адміністрацію Львівської області, на підставі рішення якої йому було видано Витяг Розпорядження представника президента України «Про зміну умов договору найму житлового приміщення» від 3 лютого 1993 року за №74, в якому Самбірська районна державна адміністрація Львівської області розпорядилася житлово-експлуатаційній конторі №1 (І. Швець) переоформити особові рахунки квартири з гр. ОСОБА_10 на сина ОСОБА_1 в зв`язку з її смертю. На сьогодні разом з основним квартиронаймачем ОСОБА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 колишній чоловік дочки позивача, котрий на початку 2011 року пішов з сім`ї та у квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться, що підтверджується показами свідків; тому просить у судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право на дане житло.

У минулому судовому засіданні представник позивача адвокат Кіт В.Ю. в обґрунтування позовних вимог посилався на обставини викладені у зверненні до суду, наполягав на задоволенні позову, виходячи із загальних положень захисту права власності, так як відповідач більше чотирнадцяти років не проживає за вказаною адресою, а лише зареєстрований, і це створює суттєві перешкоди позивачу в користуванні майном.

Відповідач на виклик в суд не з`явився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, із відзивом на позов не звертався, - тому суд уважає за можливе розглядати справу в його відсутності у заочному провадженні, проти чого не заперечив представник-адвокат.

Треті особи представник Самбірської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до суду не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника-адвоката, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного:

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до Цивільного Закону України позивач є суб`єктом права приватної власності, де в тому числі регламентовано право використовувати належне майно; власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків; захист права власності здійснюється судом.

Судом установлено, що ОСОБА_7 була виділено житлове приміщення (квартира) за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Рішення виконкому Самбірської міської ради народних депутатів №308 від 07.07.1981р .

На підставі зазначеного рішення виконавчим комітетом міської ради депутатів трудящих міста Самбора було видано Ордер №403 від 15 липня 1981 року, згідно якого ОСОБА_7 та члени її сім`ї у складі п`яти чоловік: ОСОБА_1 - син, ОСОБА_3 - невістка, ОСОБА_8 - внучка, ОСОБА_9 внучка, - отримали право на зайняття трьохкімнатної квартири в АДРЕСА_2 загальною площею 39,4кв.м.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Витягу з Розпорядження представника президента України «Про зміну умов договору найму житлового приміщення» від 3 лютого 1993 року за №74, Самбірська районна державна адміністрація Львівської області постановила житлово-експлуатаційній конторі №1 (І. Швець) переоформити особові рахунки квартири АДРЕСА_1 із гр. ОСОБА_7 на сина ОСОБА_1 .

Із відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні, виданих виконавчим комітетом Самбірської міської ради Львівської області відомо, що за адресою: АДРЕСА_2 , окрім ОСОБА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 24 листопада 2001 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції (актовий запис № 2958).

Із письмових заяв сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відомо, що ОСОБА_2 не проживає по вищевказаній адресі з 2011 року.

У судовому засіданні з пояснень представника-адвоката, а також із представлених письмових доказів установлено, що відповідач фактично не проживає в спірній квартирі більше чотирнадцяти років, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом сторони не укладали, тому право власності позивача підлягає захисту судом, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від інших осіб шляхом, який власник вважає прийнятним; отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.

Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач не проживає в квартирі без поважних причин понад один рік, що відповідно є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Окрім цього, судом взято до уваги, що реєстрація місця проживання відповідача в квартирі обмежує право позивача у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження майном, а тому згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання; таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право на житло.

За таких обставин, враховуючи вищезазначені положення матеріального права, а також те, що квартиронаймачами є позивач та члени його сім`ї треті особи у справі, котрі безперервно проживають у житловому приміщенні та мають намір законно використовувати свої права на квартиру і що мають місце істотні умови, які полягають у фактичному тривалому непроживанні відповідача у квартирі та створенні перешкод позивачу та третім особам, які є користувачами житла у здійсненні ними права користування своїм майном, які позивач вимагає усунути, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на положеннях законодавчих норм, а тому приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку вказаного місця проживання.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 1211,5грн. сплаченого документально підтвердженого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його оголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача у передбачений ст. 284 ЦПК України спосіб.

Суддя