Справа № 343/982/24
Провадження № 88-ц/4808/1/26
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

14 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

з участю ОСОБА_1 , його представника та представника ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 12 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Рішенням Долинського районного суду від 06 листопада 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: на 1/4 частку торгового приміщення №39 в торгово-офісному центрі, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Додатковим рішенням Долинського районного суду від 21 листопада 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іваніва Олега Богдановича про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 626, 69 грн сплаченого судового збору згідно квитанцій та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. В решті вимог заяви відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Молень Р.Б. подав апеляційну скаргу.

Заперечуючи проти додаткового рішення Долинського районного суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Іванів О.Б. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 березня 2025 року прийнято відмову представника ОСОБА_1 адвоката Іваніва О.Б. від позову про визнання права власності на спадкове майно; рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2024 року та додаткове рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від від 21 листопада 2024 року визнано нечинними; провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно закрито; скасовано вжиті ухвалою Долинського районного суду від 08 травня 2024 рокузаходи забезпечення позову у цій справі щодо накладення арешту на частину торгового приміщення 39 на АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду від 13 листопада 2025 року ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 12 березня 2025 року залишено без змін.

ОСОБА_1 22.04.2025 подав Івано-Франківському апеляційному суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 12.03.2025 року.

У заяві зазначає, що під час постановлення вказаної ухвали існували обставини, що не були встановлені судом і не були та не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи. Ці обставини не давали йому підстав для підтримання позивачем заяви адвоката на відмову від позову.

Вказав, що після постановлення вказаної ухвали позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на частку торгового приміщення, на що отримав відповідь про накладення арешту на вказане приміщення Долинським відділом державної виконавчої служби.

Зазначив, що на його звернення до органу ДВС отримав відповідь про знаходження у відділі виконавчого провадження №73663314, яке відкрите на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/24080/23 від 07.12.2023, якою задоволено заяву про забезпечення позову і накладено арешт на торгове приміщення, в тому числі на спадкової частки позивача, яка була предметом розгляду у цій справи, провадження в якій закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Про вказані обставини він не знав як при поданні позову до суду так і при розгляді справи апеляційним судом. Знаючи про таке він би не відмовився від позову, оскільки це ставить його в невигідне становище.

Вважає, що за вказаних обставин є підстави для перегляду ухвали від 12.03.2025 за нововиявленими обставинами.

Просив заяву задовольнити, а ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 12 березня 2025 року скасувати.

Представник ОСОБА_2 адвокат Молень Р.Б. подав заперечення і вказав, що обставини на які посилається заявник не є нововиявленими, оскільки не входять до предмета доказування у цій справі, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення і не мають істотного значення для вирішення спору.

Просив в задоволенні заяви відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 та його представник вимоги заяви підтримали з наведених у ній мотивів. Представник ОСОБА_2 вимоги заяви заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріал справи та подану заяву колегія суддів дійшла висновку про відмову в її задоволенні, ураховуючи таке.

Відповідно до положень частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення (частина перша статті 425 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 425 ЦПК України заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 09.01.2025 у справі №361/879/13-ц необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є, зокрема, те, що ці обставини входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері цивільного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду відповідні факти та аргументи. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами за своєю природою передбачає баланс між принципами правової визначеності та res judicata і правом на справедливий суд.

Законодавство, у тому числі й ЦПК України, не містить визначення поняття «нововиявлені обставини», проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Ураховуючи викладене, сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами - це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 826/20239/16, провадження № 11-314апп20).

Нововиявлені обставини характеризуються сукупністю таких ознак: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не були та не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би суттєво змінити, або прийняти інше рішення, ніж те, яке було прийняте).

Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2024 року в справі № 308/11243/21 (провадження № 61-6981св24) виснував, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його в кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Необхідними умовами таких нововиявлених обставин як істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

ЄСПЛ зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, § 40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама собою не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року в справі «Правєдная проти росії», заява № 69529/01, § 27, 28,). Отже, перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок (що є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанції), а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

У постанові від 31 жовтня 2022 року в справі № 755/19009/20 (провадження № 61-5392св22) Верховний Суд наголосив, що під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній/касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 червня 2021 року в справі 9901/424/18.

Предметом цього спору є визнання права власності на спадкове майно. Заявник як на нововиявлену обставину в цій справі посилається на арешт спірного майна, накладений ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 07.12.2023 у справі №607/24080/23.

Проаналізувавши зміст поданої заяви та її обгрунтування з обставинами справи, колегія суддів прийшла до висновку, що наведена заявником обставина не є нововиявленою в розумінні ст.423 ЦПК України.

Накладення судом арешту на спірне приміщення ухвалою суду під час розгляду іншої спору між сторонами, не має істотного значення для перегляду постановленого у цій справі судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки не спростує обставин, встановлених при розгляді справи судом. Істотність таких обставин для справи полягає в тому, що внаслідок їх урахування суд міг би суттєво змінити, або прийняти інше рішення, ніж те, яке було прийняте.

Крім того, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що наведена заявником обставина наявності арешту на майно, не є нововиявленою обставиною, тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду слід відмовити.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Враховуючи, що заява про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає вказану ухвалу слід залишити в силі.

Керуючись статтями 381, 423, 425, 427, 429 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 12 березня 2025 року. Залишити в силі ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 12 березня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Ухвалу складено 16 січня 2026 року.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

Є.Є.Мальцева