ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року

м. Київ

справа № 684/491/21

провадження № 61-18726св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Грушицького А. І.,

суддів: Калараша А. А., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Старосинявська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року, додаткове рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року у складі судді Галиш І. Б., постанову Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 листопада 2023 року у складі колегії суддів Янчук Т. О., Грох Л. М., Ярмолюка О. І.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про скасування державної реєстрації земельної ділянки та рішення про державну реєстрацію прав на земельну ділянку.

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому, з урахуванням його уточненої редакції, просила суд:

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею 0,1167 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0566) із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру (далі - ДЗК);

- скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею 0,1167 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0566).

В обґрунтування позову вказувала, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2003 року належить на праві власності земельна ділянка, загальною площею 0,28 га, яка складається із двох земельних ділянок: для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,06 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,22 га, розташована на АДРЕСА_2 . Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим на її ім`я. З моменту успадкування вона користується цією земельною ділянкою у визначених межах та розмірі.

Рішенням сесії Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області(далі - Старосинявська селищна рада) від 18 вересня 2015 року № 3 суміжному землекористувачу ? ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,12 га, на АДРЕСА_1 .

З метою отримання кадастрового номера належної їй земельної ділянки, 26 вересня 2017 року вона уклала договір із землевпорядною організацією на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Проте під час проведення кадастрової зйомки було встановлено, що в межах її земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати у ДЗК, розташована земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 з присвоєним кадастровим номером :01:007:0566.

Із відомостей збірного кадастрового плану суміжних земельних ділянок відомо, що на належну їй з 2003 року земельну ділянку частково накладається земельна ділянка, яка передана у власність відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення Старосинявської селищної ради у 2016 році, площею 0,1167 га, площа накладення земельних ділянок складає 0,0264 га. Таким чином, Старосинявська селищна рада безпідставно та протиправно зменшила площу земельної ділянки, яка їй належить на праві власності з 2003 року, на 0,0264 га.

02 травня 2019 року ОСОБА_2 подарував належну йому земельну ділянку площею 0,1167 га, кадастровий номер :01:007:0566, своїй

дочці - ОСОБА_3 .

У позовній заяві звертала увагу, що Хмельницький апеляційний суд постановою

від 26 липня 2022 року у справі № 684/691/18 за результатом перегляду в апеляційному порядку рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування запису про право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Ухвалив в цій частині нове рішення. Скасував запис від 16 березня 2016 року за номером 13768004 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0566 на АДРЕСА_1 , площею 0,1167 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку. Визнав недійсним договір дарування земельної ділянки від 02 травня 2019 року, посвідчений 02 травня 2019 року приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л. І. за реєстраційним номером 523, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_1 також зазначала, що 27 жовтня 2022 року вона звернулась до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей (змін до них) до ДЗК.

Державний кадастровий реєстратор Відділу № 1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області прийняв рішення від 27 жовтня 2022 року № РВ-022 про відмову у внесенні відповідних відомостей з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам та розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Старосинявськийрайонний суд Хмельницької області рішенням від 06 квітня 2023 року, яке залишене без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року, позов задовольнив частково. Скасував державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1167 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0566) із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення ДЗК. У задоволенні решти вимог відмовив. Стягнув з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 908,00 грн в рівних частках, по 454,00 грн з кожного.

Рішення, з яким також погодився й апеляційний суд, суд першої інстанції мотивував тим, що при розгляді справи № 684/691/18 та ухваленні постанови від 26 липня 2022 року суд апеляційної інстанції встановив незаконність набуття у 2016 році ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 0,1167 га з кадастровим номером :01:007:0566 на АДРЕСА_1 , оскільки рішенням Старосинявської селищної ради від 02 лютого 2016 року № 75 ОСОБА_2 передано у власність частину земельної ділянки, яка була не вільною, а перебувала у власності ОСОБА_1 ; земельна ділянка позивача ОСОБА_1 площею 0,22 га (згідно технічної документації із землеустрою, розробленої у 2020 році) на АДРЕСА_2 , перетинається (накладається) із межами земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0566 на АДРЕСА_1 , яка була передана у власність ОСОБА_2 , а в подальшому відчужена на користь ОСОБА_3 , тому позивач ОСОБА_1 не має можливості здійснити реєстрацію належної їй земельної ділянки в ДЗК.

Враховуючи встановлені обставини, місцевий суд дійшов до переконання, що формування та державна реєстрація земельної ділянки в системі ведення ДЗК з кадастровим номером :01:007:0566 була здійснена з порушенням прав позивача ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки, за рахунок частини якої була незаконно сформована присадибна земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0566, яка належала ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1167 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0566), суди вказали на те, що позивач не конкретизувала яке саме рішення, якого реєстратора та яких прав на земельну ділянку вона просить скасувати.

Старосинявський районний суд Хмельницької області додатковим рішенням

від 15 травня 2023 року задовольнив частково заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення на її користь з відповідачів витрат на правничу допомогу. Стягнув з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 282,68 грн, по 5 141,34 грн з кожного.

Ухвалюючи додаткове рішення та визначаючи розмір судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив зі пропорційності задоволених позовних вимог та послався на принципи співмірності та розумності, обсяг виконаних робіт, значення справи для сторони, а також на здійснену ним оцінку наданих доказів: договору про надання правової допомоги від 11 вересня 2020 року № 124/20 та додаткової угоди № 1 до договору, розрахунку витрат на правову допомогу, підписаного позивачем та адвокатом Семенюком К. В.

Залишаючи без змін додаткове рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Семенюком К. В. позивачу ОСОБА_1 у суді першої інстанції, не є завищеним та є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для позивача.

Хмельницький апеляційний суд додатковою постановою від 14 листопада 2023 року задовольнив частково заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Стягнув з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 3 500,00 грн з кожного витрат на правничу допомогу.

Визначаючи сукупний розмір сплачених позивачем витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню відповідачами на користь позивача, апеляційний суд, вказав, що ним застосовано принципи реальності та необхідності витрат на правничу допомогу, враховано додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 11 вересня 2020 року № 124/20 та дійшов висновку, що компенсації підлягають: 2 000,00 грн - підготовка відзиву на апеляційну скаргу щодо основного рішення, 2 000,00 грн - підготовка відзиву на апеляційну скаргу щодо додаткового рішення, участь адвоката у двох судових засіданнях в режимі відеоконференції з власного офісу в суді апеляційної інстанції майже по одній годині кожне, разом 2 000,00 грн, та 1 000,00 грн - за підготовку та подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

26 грудня 2023 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку направила на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення у цій справі.

В касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо клопотань про зупинення виконання судових рішень

26 лютого 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зупинення виконання рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року, додаткового рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року та додаткової постанови Хмельницького апеляційного суду від 14 листопада 2023 року в частині стягнення судових витрат в зазначеній справі.

Верховний Суд ухвалою від 28 лютого 2024 року клопотання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зупинення виконання судових рішень задовольнив частково. Зупинив виконання рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року, додаткового рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року та додаткової постанови Хмельницького апеляційного суду від 14 листопада 2023 року в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_3 у цій справі до закінчення касаційного провадження.

10 вересня 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року, додаткового рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року та додаткової постанови Хмельницького апеляційного суду від 14 листопада 2023 року в зазначеній справі в частині стягнення судових витрат.

Верховний Суд ухвалою від 11 вересня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконаннясудових рішень відмовив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 30 січня 2024 року відкрив касаційне провадження у даній справі, витребував її з Старосинявського районного суду Хмельницької області.

16 лютого 2024 року справу передано колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Ухвалою від 08 січня 2026 року Верховний Суд призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно із протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів

від 20 січня 2026 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І.

(суддя-доповідач), Калараш А. А., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Фаловська І. М.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Обґрунтовуючи наявність підстави для оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, ОСОБА_3 посилається на неврахування судами висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 361/2965/15-а (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 року у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21), а також у постанові Верховного Суду

від 23 листопада 2023 року у справі № 684/691/18.

Наголошує на тому, що суди, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, залишили поза увагою чинність на момент розгляду справи рішення селищної ради, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку.

Верховний Суд постановою від 23 листопада 2023 року скасував постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 липня 2022 року у справі № 684/691/18, на яку посилалися суди в оскаржуваних судових рішеннях.

Доводи інших учасників справи

27 лютого 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 .

У відзиві позивач посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень та відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, доводи якої є безпідставними.

Фактичні обставини справи

Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,28 га, яка складається із двох земельних ділянок: для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,06 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,22 га, яка розташована на АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2003 року ВАО № 442089.

Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку ХМ № 056717, виданим 22 жовтня 2003 року на ім`я ОСОБА_1 та зареєстрованим за № 327 (т. 1 а. с. 15, 16).

Згідно архівного витягу з рішення першої сесії ХХІІ скликання Старосинявської селищної ради від 09 грудня 1994 року № 3 ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства, 0,10 га для обслуговування житлового будинку, всього 0,35 га (т. 1 а. с. 27, 39-44).

Згідно архівного витягу із цього ж рішення Старосинявської селищної ради ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства 0,43 га (0,08 га біля хати, 0,10 га курник колгоспу, 0,12 га табір, 0,13 га Щорса) та для обслуговування житлового будинку 0,05 га (вул. Пархоменко), всього 0,48 га (т. 1 а. с. 33, 39-44).

Відповідно до архівного витягу із протоколу засідання правління колгоспу «Здобуток Жовтня» від 15 квітня 1982 року № 7 слухали заяву ОСОБА_4 про дозвіл на виділення з її присадибної ділянки ОСОБА_5 0,05 га під будівництво хати та вирішили виділити таку ділянку, а земельній комісії ухвалено зменшити розмір земельної ділянки ОСОБА_4 на 0,05 га (т. 1 а. с. 32).

Позивач ОСОБА_1 звернулась до товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський земельний центр» з метою розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки в натурі та проведення державної реєстрації земельної ділянки у ДЗК і присвоєння кадастрового номера, однак листом від 11 листопада 2017 року № 136 їй повідомлено, що в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, розташована інша земельна ділянка, надано збірний кадастровий план суміжних землевласників та користувачів (земельна ділянка ОСОБА_1 та земельна ділянка ОСОБА_2 :01:007:0566), згідно якого площа накладення становить 0,0264 га (т. 1 а. с. 17-19).

Також встановлено, що рішенням сесії 6-го скликання Старосинявської селищної ради від 18 вересня 2015 року № 3 надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться на території селищної ради в межах

АДРЕСА_1 , площею 0,12 га.

В подальшому, Старосинявська селищна рада рішенням від 02 лютого 2016 року № 75 передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1167 га з кадастровим номером :01:007:0566.

На підставі договору дарування земельної ділянки від 02 травня 2019 року, посвідченого 02 травня 2019 року приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л. І. за реєстраційним № 522, ОСОБА_2 відчужив належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0566 на користь

ОСОБА_3 .

Державний кадастровий реєстратор відділу у Старосинявському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області рішенням від 11 вересня 2020 року № РВ-020 ОСОБА_1 відмовив у внесенні відомостей до ДЗК, рекомендував привести обмінний файл у відповідність, оскільки відповідно до висновку щодо перевірки електронного документа встановлено, що з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:007:0566 площа співпадає на 11,6208 % та відсутній підпис власника сусідньої земельної ділянки (т. 1 а. с. 22, 23).

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Старосинявської селищної ради, ОСОБА_3 (справа № 684/691/18) про визнання незаконним та скасування рішення Старосинявської селищної ради про затвердження технічної документації та передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1167 га з кадастровим номером :01:007:0566, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, укладеного 02 травня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За висновком додаткової земельно-технічної експертизи № 3369/3370/20-26

від 17 серпня 2021 року, проведеної у справі № 684/691/18, встановлено,

що фактична площа та конфігурація земельної ділянки ОСОБА_3 з кадастровим номером :01:007:0566 частково не відповідає конфігурації меж, площі 0,1167 га та координатам меж цієї земельної ділянки, що зазначені у землевпорядній документації; фактична площа та конфігурація меж земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,28 га, яка складається з двох земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0584 га, кадастровий номер :01:007:0341 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,22 га, які розташовані на АДРЕСА_2 , частково не відповідає конфігурації меж, площі та розташуванню цієї земельної ділянки, що у технічній документації.

Експертизою встановлено, що накладення нашарування меж земельної ділянки за фактичним використанням станом на 08 червня 2021 року на АДРЕСА_2 з межами земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0566 відсутнє.

Накладення нашарування меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0341 на АДРЕСА_2 з межами земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0566

на АДРЕСА_1 відсутнє.

Одночасно встановлено, що площа накладення (нашарування) меж земельної ділянки площею 0,22 га (згідно технічної документації із землеустрою, розробленої у 2020 році) на АДРЕСА_2 із межами земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0566 на АДРЕСА_1 становить 0,0255 га, що відображено у плані співставлення меж (т. 1 а. с. 101-131).

Старосинявський районний суд Хмельницької області рішенням від 14 грудня 2021 року у справі № 684/691/18 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив. Хмельницький апеляційний суд постановою від 26 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року у справі № 684/691/18 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування запису про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1167 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, визнання недійсним договору дарування скасував та ухвалив у цій частині нове рішення. Скасував запис від 16 березня 2016 року за номером 13769004 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0566 на АДРЕСА_1 площею 0,1167 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Визнав недійсним договір дарування земельної ділянки

від 02 травня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л. І. за реєстраційним № 523, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 2 а. с. 229-238).

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та аргументи відзиву на касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Частиною другою статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності фізичних чи юридичних осіб.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення

будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (частини перша, друга статті 78 ЗК України).

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено способи набуття громадянами права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі статтею 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до ДЗК.

Однією з підстав припинення існування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та скасування її державної реєстрації є скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Згідно з частинами шостою-восьмою статті 16 Закону «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у ДЗК постійно.

Так, зміст та вимоги позовної заяви у справі, що розглядається, вказують на те, що спір між сторонами пов`язаний із наявністю у ОСОБА_1 перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що відповідач ОСОБА_3 не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями у частині задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,1167 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:007:0566).

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 731/264/23 (провадження № 61-18504св23) та від 07 серпня 2024 року у справі № 362/6352/18

(провадження № 61-2220св21) зазначено, що належним і ефективним способом захисту цивільних прав та інтересів є скасування державної реєстрації земельної ділянки, якщо таку реєстрацію проведено з порушенням прав іншого власника/користувача земельної ділянки.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 , суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовували тим, що формування та державна реєстрація земельної ділянки в системі ведення ДЗК з кадастровим номером :01:007:0566 була здійснена з порушенням прав позивача, як власника земельної ділянки, за рахунок частини якої була сформована присадибна земельна ділянка, яка належала ОСОБА_2 , та, в подальшому, - ОСОБА_3 , право власності якої припинено на підставі постанови Хмельницького апеляційного суду від 26 липня 2022 року у справі № 684/691/18.

З інформації, яка є загальнодоступною та міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомо, що Верховний Суд постановою від 23 листопада 2023 року скасував постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 липня 2022 року у справі № 684/691/18.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин справи, судовим рішенням від 26 липня 2022 року у справі № 684/691/18 встановлено незаконність набуття у 2016 році ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 0,1167 га з кадастровим номером :01:007:0566 на АДРЕСА_1 . Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, також поклав в основу своєї постанови обставини, встановлені судом у справі № 684/691/18 та належно не перевірив доводів ОСОБА_3 про відсутність підстав для скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки.

Преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що відображається в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивостей преюдиціальності. Звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні (див. постанову Верховного Суду від 30 серпня 2022 року у справі № 904/1427/21).

З урахуванням наведеного, колегія суддів Верховного Суду вважає передчасним висновок щодо задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1167 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:007:0566). Зазначене, в свою чергу, свідчить про часткову обґрунтованість відповідних доводів касаційної скарги стосовно незгоди із судовими рішеннями в оскаржуваній заявником частині та наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції й направлення справи на новий апеляційний розгляд.

Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2024 року у справі № 905/830/21 зазначив, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється у тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати. Таким чином, скасування первісного судового рішення за результатом розгляду касаційної скарги є самостійною підставою для скасування додаткового судового рішення до нього (подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 911/132/14 та від 06 грудня 2023 року у справі № 910/10294/22).

Розглядаючи дану справу, колегія суддів Верховного Суду, зважаючи на похідний характер оскаржуваної заявником додаткової постанови суду апеляційної інстанції, дійшла висновку про її скасування у зв`язку із скасуванням первісного судового рішення - постанови апеляційного суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова та додаткова постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи апеляційному суду необхідно взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всіх передбачених законом заходів для ґрунтовного дослідження усіх обставин справи та перевірки правильності висновку місцевого суду.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Верховний Суд ухвалою від 28 лютого 2024 року задовольнив частково клопотання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та зупинив виконання у цій справі рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року, додаткового рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року та додаткової постанови Хмельницького апеляційного суду від 14 листопада 2023 року в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_3 .

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги та скасування постанови та додаткової постанови апеляційного суду із направленням справи на новий апеляційний розгляд, відсутні підстави для поновлення виконання вказаних судових рішень.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 листопада 2023 року скасувати і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. І. Грушицький
Судді А. А. Калараш І. В. Литвиненко Є. В. Петров
І. М. Фаловська