УХВАЛА

29 січня 2026 року

м. Київ

справа № 712/10783/25

провадження № 61-511ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду

м. Черкаси від 28 жовтня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду

від 24 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФУ в Черкаській області). ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь 50 000,00 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказував на те, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 04 січня 2000 року вийшов на пенсію за вислугою років. ГУ ПФУ в Черкаській області йому призначило пенсію відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до його заяви Державною Установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» було виготовлено та направлено до відповідача довідку про розмір грошового забезпечення від 06 лютого 2023 року № 33/44/1-У-3364/08-1637 за листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» за прирівняною посадою поліцейського.

У березні 2023 року він звернувся із заявою до відповідача про перерахунок його пенсії відповідно до вказаної вище довідки, натомість відповідач прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року у справі № 580/2247/23 його вимоги задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про відмову в перерахунку його пенсії та зобов`язано відповідача здійснити йому з 02 січня 2023 року перерахунок та виплату пенсії.

Після здійснення перерахунку його пенсії відповідно до рішення суду, відповідач протиправно припинив нарахування та виплату з 01 серпня 2023 року щомісячної доплати у розмірі 2 000,00 грн, передбаченої постановою КМУ № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», яка ним до цього виплачувалась.

У зв`язку з чим, у серпні 2023 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату йому щомісячної доплати до пенсії. Відповідач вирішив відмовити йому в нарахуванні та виплаті вказаної доплати до пенсії через відсутність підстав для перерахунку пенсії.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними він звернувся до суду за захистом своїх прав. Рішенням Черкаського окружного суду по справі

№ 580/7842/23 від 27 вересня 2023 року його позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 09 серпня 2023 року про відмову в нарахуванні та виплаті йому з 01 серпня 2023 року щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000,00 грн. Зобов`язано відповідача здійснити з 01 грудня

2024 року нарахування та виплату йому відповідної щомісячної доплати до пенсії згідно з постановою КМУ від 14 липня 2021 року №713, з урахуванням вже виплачених сум.

Крім цього, при формуванні довідки від 06 лютого 2023 року

№ 33/44/1-У-3364/08-1637 про розмір його грошового забезпечення ДУ ТМО було внесено недостовірні дані, а тому згідно з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року у справі № 580/5624/23 визнано дії

ДУ ТМО протиправними та зобов`язано скласти і направити відповідачу оновлену довідку про його грошове забезпечення.

У серпні 2024 року відповідач знову прийняв рішення про відмову в перерахунку його пенсії, що спонукало чергове звернення позивача до суду для захисту своїх прав. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 жовтня

2024 року у справі №580/8724/24, рішення відповідача про відмову перерахунку його пенсії від 02 серпня 2024 року визнано протиправним та скасовано.

Вчергове, він звернувся до суду для захисту своїх прав. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі № 580/115/25, рішення відповідача про відмову в перерахунку його пенсії від 29 листопада

2024 року визнано протиправним та скасовано.

Зазначив, що йому завдано моральної шкоди, яку ним оцінено в розмірі

50 000,00 грн в результаті прийняття відповідачем протиправних рішень йому завдана і майнова, яка дорівнює заборгованості по доплаті пенсії, нарахованої на виконання рішення суду від 01 жовтня 2024 року у справі № 580/8724/24 за період з 02 січня 2023 року по 30 листопад 2024 року в загальному розмірі 41 121,13 грн, а також заборгованості по доплаті пенсії, нарахованої на виконання рішення суду від 06 лютого 2025 року у справі №580/115/25 за період з 01 грудня 2024 року

по 31 березня 2025 року в загальному розмірі 8 000,00 грн.

2. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня

2026 року позов задоволено частково та стягнуто з ГУ ПФУ в Черкаській області на користь ОСОБА_1 1 500,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині вимоги залишено без задоволення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

3. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та ГУ ПФУ в Черкаській області звернулися з апеляційними скаргами до Черкаського апеляційного суду.

4. Водночас ОСОБА_1 просив збільшити суму відшкодування моральної шкоди до 150 000,00 грн, однак апеляційний суд не прийняв таке збільшення позовних вимог, на підставу частини шостої статті 367 ЦПК України.

5. Постановою від 24 грудня 2025 року Черкаський апеляційний суд залишив без задоволення клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів. Апеляційні скарги обох сторін у справі - відхилив. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2025 року - залишив без змін. Вирішив питання розподілу судових витрат.

Узагальнені доводи касаційної скарги

6. 08 січня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року, а також направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції або ухвалити нове рішення у справі.

7. Так, заявник зазначає, що судами попередніх інстанцій проігнорували преюдиційні обставини, що встановлені у іншій судовій справі та мають значення для вирішення цього спору, не встановили обставини справи у повному обсязі. Також суд апеляційної інстанції не дослідив докази. Апеляційним судом формально розглянуто доводи клопотання щодо витребування доказів. Суди попередніх інстанції не надали оцінки тому, що відзив ГУ ПФУ в Черкаській області подало з пропуском строку.

Позиція Верховного Суду

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

10. Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до

ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

11. Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

12. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

13. Позивач визначає ціну позову на момент звернення до суду із таким позовом, яка є незмінною, крім випадків збільшення позовних вимог та зміни предмета позову.

14. Ціна позову у цій справі в загальному розмірі становить 50 000,00 грн, яка станом на 01 січня 2026 року не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн * 30 = 99 840,00 грн).

15. Відтак, справа є малозначною, а рішення Придніпровського районного суду

м. Черкаси від 28 жовтня 2025 року та постанова Черкаського апеляційного суду

від 24 грудня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

16. ОСОБА_1 посилається на підстави, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення з такою ціною позову можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції, а саме: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а») та справа становить значний суспільний інтерес (підпункт «в»).

17. Так заявник зазначає, що ігнорування судами преюдиційних обставин є істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, ця справа виходить за межі індивідуального спору, має значення для формування єдиної правозастосовної практики і становить значний суспільний інтерес.

18. Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

19. Водночас, ОСОБА_1 формально посилається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не зазначивши яке саме питання права має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

20. Верховний Суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 не зазначив у чому конкретно полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на його думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі посилання носять загальний характер, а тому не можуть бути визнані Судом як обґрунтовані.

21. Щодо посилання заявника на підпункт «в» частини третьої

статті 389 ЦПК України, Верховний Суд зазначає таке.

22. Суспільний інтерес охоплює широкий спектр цінностей і принципів, пов`язаних із суспільним благом, що відповідає найкращим інтересам суспільства. Суспільний інтерес має бути реальним і змістовним.

23. Верховний Суд в ухвалі від 05 квітня 2021 року в справі № 420/8512/20 зазначив, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

24. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес, а сама по собі вказівка на це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

25. Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення в малозначній справі, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

26. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що в цій справі відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

27. Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

28. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

29. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

30. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

31. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

32. З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі (з ціною позову, яка не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), які не підлягають касаційному оскарженню, а підстав, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, Судом не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої

статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси

від 28 жовтня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду

від 24 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Н. Ю. Сакара