Справа № 946/1974/25
Провадження № 2/946/975/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі клопотання Марчана Олексія Дмитровича про закриття провадження по цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Одесагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом АТ «Одесагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

26.11.2025 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням (а.с.80-81), яке підтримав в судовому засіданні, про закриття провадження, в обґрунтування якого вказав, що між ним та позивачем відсутній індивідуальний договір розподілу природного газу. Заявник стверджує, що спірні правовідносини регулюються: законом України про ринок природнього газу, законом України про житлово-комунальні послуги. Насправді, у вказаних законах не міститься навіть такого терміну як розподіл природнього газу. Навпаки, у главі 5 Закону, що присвячена розподілу природнього газу, не передбачено жодного обов`язку з боку побутового споживача щодо укладення такого договору. Ця глава регламентує виключно діяльність оператора ГРС, а також, взаємодію із замовниками, під якими відповідно до Закону слід розуміти суб`єктів ринку, а не кінцевих побутових споживачів. Єдиний прямий обов`язок споживача це укладання договору про постачання. Частина 2 статті 13 Закону встановлює вичерпний перелік обов`язків споживача. У цьому переліку - споживач зобов`язаний укласти договір про постачання природнього газу. Жодного обов`язку щодо укладення договору про розподіл природнього газу у цій статті не міститься. Отже, за логікою та системним тлумаченням закону, він і не передбачений. Не містяться зобов`язання споживача укладати договір розподілу природнього газу і в законі України про житлово-комунальні послуги. Там також відсутній термін «комунальна послуга по розподілу природнього газу». Вказані обставини підтверджують відсутність індивідуального договору розподілу природнього газу, предмету спору та права вимагати претензії на отримання від боржника боргу у розмірі 3466,77 грн. Також, Ізмаїльським міськрайонним судом прийнято рішення про видачу наказу з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав, що набрали законної сили. Виходячи з викладеного, на підставі статті 255 ЦПК України, просить суд постановити ухвалу про закриття провадження у справі №946/1974/25.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання відповідача. Вказав, що відповідач сплачував за надані послуги та постійно передає покази лічильника, тому, договір про надання комунальних послуг вважається укладеним, однак, у зв`язку із несвоєчасною оплатою послуг, за відповідачем виникла заборгованість, тому на даний час є спір між сторонами. Враховуючи викладене, клопотання про закриття провадження є, на його думку, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про закриття провадження по справі не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предметом спору є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають спірні правовідносини між позивачем та відповідачем.

У постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц вказано, що поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Також, у постанові зазначено, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідачем не надано суду доказів, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову, а також, що настали обставини, у зв`язку з якими між сторонами не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки між сторонами залишилися неврегульовані питання, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Одесагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено протягом п`яти днів.

Суддя: Т.П.Пащенко