УХВАЛА

30 січня 2026 року

м. Київ

справа № 610/4409/24

провадження № 61-584ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки,

встановив:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» (далі - ТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест»), у якому просив суд: розірвати договіроренди земельної ділянки площею 4, 9998 га, кадастровий номер:03:000:0416, укладений 13 лютого 2012 року між ним та ТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест»; стягнути зТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» на його користь заборгованість зі сплати орендної плати за вказаним договором у сумі34 975, 24 грн.

РішеннямБалаклійського районного суду Харківської області від 08 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки б/н від 13 лютого 2012 року за 2022, 2023 та 2024 роки в загальній сумі 28 546, 30 грн.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 4, 9998 га, кадастровий номер :03:000:0416, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» 13 лютого 2012 року, з урахуванням додаткової угоди від 02 вересня 2016 року до договору оренди земельної ділянки від 13 лютого 2012 року.

Стягнуто з ТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 2 199, 76 грн.

Стягнуто з ТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 264, 74 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 08 січня 2025 року в частині вирішення спору про розірвання договору оренди та стягнення судового збору скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» про розірвання договору оренди земельної ділянки залишено без задоволення.

В іншій частині рішення суду змінено.

Зменшено розмір заборгованості з орендної плати за договором оренди земельної ділянки б/н від 13 лютого 2012 року, що підлягає стягненню з ТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» на користь ОСОБА_1 , з 28 546, 30 грн до 25 714, 03 грн та витрат на правничу допомогу з 7 264, 74 грн до 2 940, 80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» судовий збір у сумі 680, 67 грн.

13 січня 2026 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Турка-Романюк А. С. через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року у вказаній справі.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За приписами пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн.

Суд апеляційної інстанції встановив,що згідно з умовами договору оренди землі від 13 лютого 2012 року з урахуванням додаткової угоди від 02 вересня 2016 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 126 191, 22 грн, а орендна плата становить 5% від проіндексованої нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Також апеляційний суд встановив, що розмір щорічної орендної плати за2022 рік становив4 378, 61 грн, за 2023 рік - 10 402, 45 грн, за 2024 рік - 10 932, 97грн.

Тобто розмір орендної плати за три роки становить 25 714, 03 грн.

Крім того, предметом позову у цій справі, окрім вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки, є також вимога про заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 34 975, 24 грн.

Таким чином, ціна позову у цій справі з урахуванням пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України становить 60 689, 27 грн (25 714, 03 грн + 34 975, 24 грн), що станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328, 00 грн * 250 = 832 000, 00 грн).

Представник заявника вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а сама справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника (підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Зокрема, адвокат Турка-Романюк А. С. вважає, що вирішення питань, порушених у цій касаційній скарзі, зокрема, щодо того, чи вважається систематичним порушенням договору оренди порушення відповідачем як орендарем умов договору оренди, чи підлягають застосуванню за таких обставин норми статті 141 ЗК України та/або частини другої статті 651 ЦК України та, як наслідок, задоволення позовної вимоги про розірвання договору оренди, впливає та вплине на велику кількість спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від теперішнього підхід до вирішення зазначеної актуальної проблеми.

Посилається на те, що на сьогодні в провадженні Балаклійського районного суду Харківської області знаходиться 26 позовів до ТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест», предметом розгляду в яких є стягнення орендної плати за 2022, 2023, 2024 року та розірвання договору оренди. Вважає, що справа становить значний суспільний інтерес та результат її перегляду як прямо, так і опосередковано матиме вплив на забезпечення реалізації системи гарантій права на справедливий суд та, як наслідок, визначення змісту та обсягу прав, свобод чи законних інтересів невизначеного кола осіб.

Також адвокат Турка-Романюк А. С. вказує на виняткове значення цієї справи для заявника. Вважає, що результат перегляду справи є нагальною потребою забезпечення єдності судової практики з порушених у касаційній скарзі питань.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Так, у касаційній скарзі не наведено переконливих доводів стосовно того, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб'єктів правовідносин.

Крім того, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені обставини, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об'єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов'язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.

Проте касаційна скарга не містить належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

Крім того, оцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваним судовим рішенням не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останнього внаслідок прийняття такого судового рішення.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржуване судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко