провадження 2/287/139/25
Справа № 287/2860/23
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Нижник Г.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Єгоров Сергій Олександрович, до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Єгоров Сергій Олександрович, до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Нижнику Г.П.

На запит суду з Олевської міської ради Житомирської області надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача по справі ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду, завдану розповсюдженням недостовірної та такої, що принижує честь, гідність, ділову репутацію інформацією у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є вимогою майнового характеру.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру (про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію) та одну вимогу майнового характеру (про стягнення моральної шкоди).

Статтею 4 Закону «Про судовий збір» встановлені наступні ставки судового збору за подання до суду заяви про захист честі, гідності, ділової репутації, а саме: за позовні вимоги немайнового характеру - 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди - 1.5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2684 грн. 00 коп.

Таким чином, при поданні позовної заяви до суду за однією позовною вимогою немайнового характеру підлягав до сплати судовий збір у розмірі 1073,60 грн. За позовну вимогу про відшкодування 20000,00 грн. моральної шкоди підлягав до сплати судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Усього позивач повинен був сплатити 3757,60 грн. (1073,60 + 2684,00 = 3757,60 грн.)

Позивачем при зверненні з позовом до суду надано документ про сплату судового збору в сумі 1073,60 грн. що не відповідає встановленим Законом ставкам судового збору. Будь-якого документу про наявність підстав для звільнення особи від сплати судового збору не надано.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Поряд із цим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, про залишення позовної заяви без руху із наданням строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Єгоров Сергій Олександрович, до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Г. П. Нижник