УХВАЛА

02 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 761/7220/22

провадження № 61-840ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1

до Генеральної прокуратури України, Національного антикорупційного бюро України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. 19 січня 2026року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада

2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року

(вх. № 116/0/216-26).

2. Крім того, 19 січня 2026 року ОСОБА_1 на електронну адресу Верховного Суду подав касаційну скаргу на ті самі судові рішення (вх. 1686/0/220-26).

3. Верховний Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

4. Касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо до постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження від особи, яка подала скаргу, надійшла заява про її відкликання (пункт 3 частини четвертої

статті 393 ЦПК України).

5. Якщо заявник вважає, що обидві його касаційні скарги на одні і ті самі судові рішення мають однаковий зміст, то, виконуючи вимоги цієї ухвали, повинен визначитися з тим, яку з двох касаційних скарг він підтримує, а яку відкликає, або має обґрунтувати необхідність розгляду у Верховному Суді обох касаційних скарг.

6. Касаційний роз`яснює заявнику про відсутність необхідності дублювати електронним шляхом документи однакового змісту, які подані до суду письмово і навпаки, оскільки усі документи, що наявні у судовій справі мають бути лише в одному примірнику.

7. Разом з тим, касаційні скарги оформлені з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України.

8. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинного бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

9. Касаційні скарги не містять відомостей щодо адреси електронної пошти ОСОБА_1 (за наявності) та відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у ОСОБА_1 .

10. Крім того, згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються: копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

11. Касаційну скаргу вх. № 116/0/2016-26 подано до суду письмово, однак в порушення пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявник не додав до неї її копій та копій доданих до неї матеріалів у відповідності до кількості учасників справи.

12. Тому, на виконання недоліків цієї ухвали заявник має подати до суду: заяву/клопотання про усунення недоліків, в якій навести уточнення щодо поданих до суду касаційних скарг (визначитися з тим, яку з двох (подану письмово чи подану електронним шляхом) касаційних скарг він підтримує, а яку відкликає, або обґрунтувати необхідність розгляду у Верховному Суді обох касаційних скарг.

13. Якщо заявник вважає, що суд має розглядати касаційну скаргу, що подана ним до суду письмово, заявник має долучити до вищенаведеної заяви виправлену касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, разом з її копіями та копіями доданих до неї документів у відповідності до кількості учасників справи.

14. Якщо заявник вважає, що суд має розглядати касаційну скаргу, що подана ним до суду електронним шляхом, заявник має долучити до вищенаведеної заяви виправлену касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

15. Якщо заявник вважає, що суд має розглядати обидві його касаційні скарги, він має виконати обидва вищезазначених пункти (п. 13 та п. 14 цієї ухвали).

16. Крім того, суд звертає увагу заявника на наступне.

17. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

18. Відповідно до пунктів 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами віднесено до основних засад (принципів) цивільного судочинства.

19. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

20. Відповідно до частини першої, другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається; перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

21. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

22. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року

у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зроблено висновок, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому1 процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України. Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02).

23. У поданих касаційних скаргах ОСОБА_1 вживає зневажливі висловлювання, які не притаманні для написання ділових документів, відображають зневажливе ставлення заявника до учасників справи, а також надає зневажливу оцінку процесуальних дій у справі, що є виявом очевидної неповаги та не спрямовано на ефективний захист його прав, свобод та інтересів, а тому суперечить завданню цивільного судочинства.

24. Оскільки касаційні скарги оформлені з порушенням вимог, встановлених

статтею 392 ЦПК України, вони відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишаються без руху.

25. Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 (вх. № 116/0/216-26 та

вх. 1686/0/220-26 від 19 січня 2026 року) на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали касаційні скарги вважатимуться неподаними і підлягатимуть поверненню заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш