Справа № 473/6423/25
"04" лютого 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Булкат М.С.,
за участю секретаря судового засідання Багрін І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В грудні 2025 року позивач Акціонерне товариство Таскомбанк звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позивач зазначав, що 18.07.2018 року між АТ Таскомбанк та ОСОБА_1 укладено ЗАЯВУ-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Такскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 304/4945100-СК, за умовами якого Позичальнику було надано кредит у розмірі 29 700,00 гривень
Позичальник належно не виконував зобов`язання, тому станом на 02.09.2025 заборгованість за Кредитним договором № 304/4945100-СК від 18.07.2018 року, становить 55 062,98 грн., з якої: 29 665,65 грн. заборгованість по тілу кредиту, 25 397,33 грн. заборгованість по відсоткам.
Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки ОСОБА_1 своє зобов`язання за договорами не виконав.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 08.12.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки не відомі, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до п. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2018 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено ЗАЯВУ-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Такскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 304/4945100-СК, за умовами якого Позичальнику було надано кредит у розмірі 29 700,00 гривень.
Позичальник належно не виконував зобов`язання, тому станом на 02.09.2025 заборгованість за Кредитним договором № 304/4945100-СК від 18.07.2018 року, становить 55 062,98 грн., з якої: 29 665,65 грн. заборгованість по тілу кредиту, 25 397,33 грн. заборгованість по відсоткам.
Так, згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.ст. 611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Встановлено, що між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем були укладено кредитний договір № 304/4945100-СК від 18 липня 2018 року, договір оформлений у письмовій формі через підписання заяви-договору про приєднання до публічної пропозиції банку щодо комплексного банківського обслуговування. За цими договорами банк встановив кредитні ліміти на платіжні картки, передбачивши можливість односторонньої зміни розміру ліміту.
Водночас зазначені документи не містять погоджених у письмовій формі істотних умов кредитного договору, а саме розміру процентної ставки за користування кредитом, строків повернення кредиту та умов обслуговування заборгованості.
Позивач надав до матеріалів справи умови Публічної пропозиції, які, на його думку, є невід`ємною частиною договорів. Проте ці умови не містять підпису відповідача, а також не підтверджено, що відповідач ознайомився з ними шляхом накладення електронного цифрового підпису або одноразового ідентифікатора. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, у договорах приєднання, які розробляються банком, усі умови мають бути чіткими, зрозумілими та доведеними до відома споживача. За відсутності підтвердження цього, умови публічної пропозиції не можуть вважатися такими, що є частиною укладеного договору.
У зв`язку з відсутністю підписаних стороною умов про ціну договору, тобто про розмір процентів за користування кредитними коштами, а також строк користування кредитом, суд позбавлений можливості встановити, які саме процентні ставки мали застосовуватися, якими були строки користування кредитом та як обраховувалася загальна сума заборгованості. Як наслідок, неможливо перевірити обґрунтованість заявленої до стягнення суми, що складається не лише з тіла кредиту, але й значної частини нарахованих відсотків.
У позовній заяві позивач зазначає строк кредитування та процентну ставку за користування кредитними коштами, однак до матеріалів справи не додано належних і допустимих доказів, які б підтверджували джерело походження зазначених умов та факт їх закріплення у відповідному договорі чи іншому правочині.
Водночас факт отримання відповідачем кредитних коштів у рамках зазначених договорів не заперечується, і повернення цих коштів у добровільному порядку не відбулося. Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов`язання визначається моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати повернення коштів у судовому порядку.
Станом на 02 вересня 2025 року, за кредитним договором № 304/4945100-СК від 18.07.2018 року, утворилася заборгованість у розмірі 55 062,98 грн., з якої: 29 665,65 грн. заборгованість по тілу кредиту, 25 397,33 грн. заборгованість по відсоткам.
Таким чином, у зв`язку з відсутністю письмово погоджених умов щодо розміру процентної ставки, строку кредитування та інших істотних умов, суд не має правових підстав для задоволення позову в частині стягнення нарахованих процентів. Умови публічної пропозиції, на які посилається позивач, не підтверджені як такі, що були доведені до відома відповідача та погоджені з ним. Разом з тим, наявність факту отримання відповідачем грошових коштів, які не повернуті у добровільному порядку, дає підстави для задоволення позову в частині стягнення основної суми кредитної заборгованості.
Аналогічний підхід був застосований Миколаївським апеляційним судом під час розгляду цивільної справи № 473/6578/24, в постанові від 21 квітня 2025 року, що розглядалася колегією суддів у складі: головуючої судді Шаманської Н.О., суддів Лівінського І.В. та Тищук Н.О. № 473/3425/25, в постанові від 01 грудня 2025 року що розглядалася колегією суддів у складі: головуючого судді Коломієць В.В., суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.
Таким чином, дані постанови підтверджує сталість правової позиції судів апеляційної інстанції щодо вирішення аналогічних правових питань.
Вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Позивач має право на стягнення фактично отриманих і неповернутих коштів за тілом кредита: 29 665,65 грн за договором від 18.07.2018 року. У решті вимог, що стосуються стягнення процентів у розмірі 25 397,33 грн відповідно, слід відмовити через відсутність належних і допустимих доказів погодження таких умов між сторонами.
Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (пропорційно розміру задоволених позовних вимог 53 %) в розмірі 1 305 грн (судовий збір).
Керуючись ст.ст.12,13,76-83, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства Таскомбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ), на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК»,(місцезнаходження: вулиця Симона Петлюри, будинок №30, місто Київ, ідентифікаційний код: 09806443), заборгованість за кредитним договором № 304/4945100-СК від 18 липня 2018 року в розмірі - 29 665,65 гривень, також судові витрати в розмірі 1 305 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя М. С. Булкат