Провадження № 2/204/1551/26
УХВАЛА

іменем України

19 січня 2026 року м. Дніпро

Суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Книш А.В., ознайомившись з позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур, Центральна адміністрація Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

До Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур, Центральна адміністрація Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення.

Зазначену позовну заяву ухвалою суду від 22 грудня 2025 року залишено без руху, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України, та надано строк для усунення недоліків.

05 січня 2026 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

Однак, вимоги ухвали суду залишилися не виконаними, а саме в порушення частини четвертої статті 177 ЦПК України позивачем до позовної заяви так і не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, у заяві про усунення недоліків представник позивача зазначив, що у спірній квартирі зареєстровано відповідачів, які є членами однієї сім`ї (мати та діти), а тому їх права щодо користування квартирою пов`язані, Дніпровська міська рада пред`явила одну позовну вимогу про виселення в одному позові до усіх членів сім`ї. У зазначеній справі існує лише одна вимога, то, відповідно, окремий розгляд вимог щодо різних відповідачів був би неможливим, враховуючи єдність цієї вимоги. Зважаючи на те, що місце проживання дітей визначається місцем проживання їх батьків та вирішити питання про права і обов`язки одного зі співучасників неможливо без вирішення питання щодо іншого співучасника, то щодо другого з подружжя виникає факультативна співучасть, що потенційно означає, що зазначені вимоги могли б бути розглянуті в окремих провадженнях. Тому, користуючись своїми диспозитивними правами позивач, Дніпровська міська рада, об`єднала ці вимоги в одній позовній заяві, керуючись мотивами доцільності та принципом процесуальної економії.

Однак, такі доводи представника позивача ґрунтуються на довільному тлумаченні норм права та суперечать правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2023 року у справі №758/5118/21, у якій зроблено висновок, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці. Норми ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" не містять норм, які б дозволяли зробити висновок, що законодавець хоче встановити більш сприятливі наслідки у вигляді сплати судового збору у меншому розмірі для випадків, коли позивач об`єднує вимоги до кількох відповідачів в одному позові.

Таким чином, при тлумаченні термінопоняття "вимога" у цьому випадку має враховуватися, крім предмета та підстави позову, також суб`єктний склад правовідносин (кількість співвідповідачів). Відтак, навіть за умови пред`явлення однорідних вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою однією і тією ж підставою виникнення та поданими доказами, судовий збір щодо кожного відповідача має обраховуватися окремо.

Так, враховуючи, що позов пред`явлено до трьох відповідачів, позивачу згідно вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру потрібно було доплатити судовий збір.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, вважаю за необхідне, позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур, Центральна адміністрація Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя