УХВАЛА

13 січня 2026 року

м. Київ

справа № 758/11098/24

провадження № 61-127ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Релігійної організації «Духовне управління євангельських християн Української християнської церкви «Нове покоління»

на рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 квітня 2025 року

та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року у справі

за позовом Релігійної організації «Духовне управління євангельських християн Української християнської церкви «Нове покоління» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ» про визнання інформації недостовірною, захист ділової репутації та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2024 року Релігійна організація «Духовне управління євангельських християн Української християнської церкви «Нове покоління» звернулася до суду

із указаним позовом, у якому просила:

Визнати недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію Релігійної організації «Духовне управління євангельських християн Української християнської церкви «Нове покоління» інформацію в письмовій заяві ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4 у наступних фразах: «не позволю никому расхищать наше духовное наследие и возвращаясь в 90-е, превращать «Новое Поколение» в ОПГ украинского разлива», розміщеної:

1.1. На його вебсторінці за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет:

- за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3;

- за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5;

- за посиланнямІНФОРМАЦІЯ_6;

1.2. В мережі Інтернет на сайтіwww.youtube.com за посиланнями:

- «ІНФОРМАЦІЯ_7

ІНФОРМАЦІЯ_8»;

- «ІНФОРМАЦІЯ_9

ІНФОРМАЦІЯ_10».

Захистити ділову репутацію Релігійної організації «Духовне управління євангельських християн Української християнської церкви «Нове покоління» через спростування недостовірної інформації у спосіб, у який вона поширювалася, а саме шляхом розміщення ОСОБА_2 протягом 10 (десяти) календарних днів з дня набрання рішенням у даній справі законної сили вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування»:

2.1. На своїй вебсторінці за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_11.

2.2. В мережі Інтернет за посиланнями:

- ІНФОРМАЦІЯ_12;

- ІНФОРМАЦІЯ_3;

- ІНФОРМАЦІЯ_5;

- ІНФОРМАЦІЯ_13;

2.3. В мережі Інтернет на сайті www.youtube.com за посиланнями:

- «ІНФОРМАЦІЯ_7

ІНФОРМАЦІЯ_14»;

- «ІНФОРМАЦІЯ_9»;

Зобов?язати ТОВ «ГУГЛ» припинити розповсюдження недостовірної інформації, викладеної на ресурсі «YOUTUBE» за посиланнями:

- «ІНФОРМАЦІЯ_7

ІНФОРМАЦІЯ_15»;

- «ІНФОРМАЦІЯ_16».

Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Подільський районний суд міста Києва рішенням від 11 квітня 2025 року,

яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня

2025 року, відмовив Релігійній організації «Духовне управління євангельських християн Української християнської церкви «Нове покоління» у задоволенні позову.

05 січня 2026 року Релігійна організація «Духовне управління євангельських християн Української християнської церкви «Нове покоління» через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року у зазначеній справі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів

у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на такі обставини.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини

і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими,

ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури

у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те,

що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом

(пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод),

та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті

ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно

до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове

до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами

є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ,

які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження,

та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання інформації недостовірною, захист ділової репутації та зобов`язання вчинити дії.

Зазначена справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Таким чином судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими,

що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник

не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі відповідно

до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України Верховний Суд не встановив.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно

до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи

на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати

справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки,

яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ

до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі

Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї

особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Релігійної організації «Духовне управління євангельських християн Української християнської церкви «Нове покоління» на рішення Подільського районного суду міста Києва

від 11 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року у справі за позовом Релігійної організації «Духовне управління євангельських християн Української християнської церкви «Нове покоління»

до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ» про визнання інформації недостовірною, захист ділової репутації та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров