Справа № 569/1991/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук І.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 діючи через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви. Просить суд накласти арешт на рухоме майно: автомобіль марки MAZDA CX-5, 2017 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_2 , заборонити Територіальним сервісним центрам МВС України (РСЦ ГСЦ МВС) та іншим уповноваженим суб`єктам державної реєстрації транспортних засобів проводити будь-які реєстраційні дії (перереєстрацію, зняття з обліку, зміну власника) щодо автомобіля MAZDA CX-5, VIN: НОМЕР_2 , заборонити Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вчиняти дії щодо видачі Акту про проведені електронні торги та перерахування коштів стягувачу, отриманих від реалізації лота № 590924 (Протокол № 652871).

Свої вимоги мотивує тим, що заявником (Позивачем), ОСОБА_1 , подається позовна заява до ДП «СЕТАМ» та Відділу ДВС у місті Рівному про визнання недійсними електронних торгів від 07.01.2026 (Протокол № 652871), проведених у межах виконавчого провадження № 78872314, визнання недійсним протоколу торгів та витребування майна.

На виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі Відповідач-2) перебуває виконавче провадження № 78872314 з примусового виконання виконавчого листа № 569/19634/24, виданого Рівненським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

У межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт та описано належне заявнику на праві власності рухоме майно, а саме: автомобіль марки MAZDA CX-5, 2017 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_2 (далі Майно).

07 січня 2026 року Державним підприємством «СЕТАМ» були проведені електронні торги з реалізації вищевказаного Майна (лот № 590924). Згідно з Протоколом проведення електронного аукціону № 652871 від 07.01.2026 року, переможцем торгів визначено учасника № 73 - ОСОБА_3 , з ціновою пропозицією 607 777,00 грн.

Заявник вважає проведені електронні торги незаконними, такими, що проведені з грубим порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, що порушило права заявника як боржника на реалізацію майна за найвищою ціною та право на оскарження оцінки майна.

Предметом спору є рухоме майно - автомобіль MAZDA CX-5, 2017 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 (далі Автомобіль).

Відповідно до відомостей з АСВП, 21.01.2026 державним виконавцем вже винесено постанову про зняття арешту з майна (Автомобіля) для його подальшого оформлення на переможця торгів. Існує реальна загроза того, що до моменту ухвалення судового рішення у даній справі спірний Автомобіль буде перереєстровано на переможця торгів або відчужено третім особам.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

У ч.2 ст.149 ЦПК передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У ч.1 ст.150 ЦПК визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії (п.2); зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (п.5).

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС.

У постанові Великої Палати ВС від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Як зазначає заявник, на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі Відповідач-2) перебуває виконавче провадження № 78872314 з примусового виконання виконавчого листа № 569/19634/24, виданого Рівненським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

У межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт та описано належне заявнику на праві власності рухоме майно, а саме: автомобіль марки MAZDA CX-5, 2017 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_2 (далі Майно).

07 січня 2026 року Державним підприємством «СЕТАМ» були проведені електронні торги з реалізації вищевказаного Майна (лот № 590924). Згідно з Протоколом проведення електронного аукціону № 652871 від 07.01.2026 року, переможцем торгів визначено учасника № 73 - ОСОБА_3 , з ціновою пропозицією 607 777,00 грн.

ВС у постанові від 3.04.2019 у справі №211/129/18-ц сформульовано правову позицію, згідно з якою суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Ужиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Аналогічний висновок зробив ВС в постанові №638/5084/20.

У постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 361/8953/21 Верховний Суд вказував, що "недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили".

Фактично заявник просить ужити заходів забезпечення позову з метою перешкоджання виконання судового рішення, яке набрало законної сили, у іншій справі з приводу іншого спору, що виходить за межі мети забезпечення позову.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зупинення продажу арештованого нерухомого майна порушує права стягувача у виконавчому провадженні, відтак обраний заявником спосіб забезпечення позову не відповідає його меті і завданням цивільного судочинства та є неспівмірним із заявленими вимогами.

Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 310/9167/20, від 29 вересня 2021 року у справі № 638/5084/20.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними. Добра совість - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. З урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою.

У контексті дотримання балансу прав та інтересів позивача, а також третіх осіб, права яких порушуються у зв`язку із застосуванням спірного заходу забезпечення позову, суд звертає увагу на необхідність дотримання загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки не обґрунтована заявником у контексті необхідності застосування таких заходів, а також у контексті їх співмірності та відповідності до заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.О.Гордійчук