Справа № 569/849/26
УХВАЛА

30 січня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Кучиної Н.Г., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Курися Олексія Петровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг, Рівненської міської ради, третя особа: Приватне підприємство «Торговий центр-Д» про визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради від 16.12.2025 № 7614, -

В С Т А Н О В И В:

15.01.2026 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла на розгляд позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг, Рівненської міської ради, третя особа: Приватне підприємство «Торговий центр-Д» про визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради від 16.12.2025 № 7614.

Ухвалою суду від 19 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг, Рівненської міської ради, третя особа: Приватне підприємство «Торговий центр-Д» про визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради від 16.12.2025 № 7614 залишено без руху.

22.01.2026 від представника позивачів - адвоката Курися О.П. надійшла заява про усунення недоліків, згідно з якою недоліки було усунено.

Ухвалою суду від 23 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі № 569/849/26 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг, Рівненської міської ради, третя особа: Приватне підприємство «Торговий центр-Д» про визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради від 16.12.2025 № 7614.

Призначено підготовче судове засідання на 23 лютого 2026 року об 11:00 год. у приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області (м. Рівне, вул. Шкільна, 1) з повідомленням (викликом) сторін.

28 січня 2026 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Курись О.П. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити Рівненській міській раді вчиняти дії по передачі в оренду (користування) земельної ділянки з кадастровим номером :01:041:0397, яка знаходяться в АДРЕСА_1 ;

заборонити Комунальному Рівненському шляхово-експлуатаційному управлінню автомобільних доріг здійснювати дії щодо проведення підготовчих та будівельних робіт на земельних ділянках площею 819 м2 з кадастровим номером :01:041:0395; площею 1 855 м2 з кадастровим номером :01:041:0396 та площею 583 м2 з кадастровим номером :01:041:0394.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що враховуючи те, що на спірних земельних ділянках розташоване нерухоме майно є підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки з передачею у постійне користування земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що не належать, особі, якій передано у користування землю, використання земельної ділянки такою особою, може призвести до пошкодження, перетворення чи знищення майна, а відтак порушення прав власника на таке майно, що істотно ускладнити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи обставини справи, а також природу спірних належним та ефективним видом забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є заборона Рівненській міські раді вчиняти дії по передачі в оренду (користування) земельної ділянки з кадастровим номером :01:041:0397, яка знаходяться в АДРЕСА_1 , а також заборона Комунальному Рівненському шляхово-експлуатаційному управлінню автомобільних доріг здійснювати дії щодо проведення підготовчих та будівельних робіт на земельних ділянках площею 819 м2 з кадастровим номером :01:041:0395; площею 1 855 м2 з кадастровим номером :01:041:0396 та площею 583 м2 з кадастровим номером :01:041:0394. Обґрунтування необхідності обрання саме такого виду забезпечення позову полягає в тому, що саме таким чином буде можливо забезпечити найбільш ефективне та оперативне виконання судового рішення про визнання недійсними та скасування оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування, поновлення договору оренди земельних ділянок. Такий спосіб забезпечення позову стимулюватиме відповідача та третьої особи до виконання своїх зобов`язань перед позивачами; забезпечить захист права власності позивачів та ПП «Торговий центр Д» на нерухоме майно. Інші заходи забезпечення позову не можуть забезпечити виконання рішення суду. Підстав для застосування зустрічного забезпечення немає.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з таких підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частин шостої-восьмої статті 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Курись О.П. повідомляє суд про те, що відповідач - Комунальне Рівненське шляхово-експлуатаційне управління автомобільних доріг починаючи з 16.12.2028 розпочало не лише використання спірних земельних ділянок: кадастрові номери :01:041:0395, :01:041:0396 та :01:041:0394, а й розпочали влаштовувати на вказаних ділянках елементи благоустрою, тим самим використовуючи належні позивачам об`єкти нерухомого майна без їх згоди.

Про дану обставину вказує проведення робіт по влаштуванню обмежувальних стовпчиків, земельних ділянках з кадастровими номерами :01:041:0395; :01:041:0396 та :01:041:0394, в межах яких розташоване об`єкти нерухомого майна.

Власник будівель у межах ділянки має легітимні очікування на оформлення права користування відповідною ділянкою, такі очікування підлягають захисту навіть за відсутності укладеного договору оренди землі.

Слід зазначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість виникнення права інших осіб на земельну ділянку без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі статтею 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зі змісту позовних вимог земельна ділянка з кадастровим номером :01:041:0397, яка знаходяться в АДРЕСА_1 , позивач просить поновити реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договору оренди спірної земельної ділянки, а відтак просить заборонити Рівненській міській раді вчиняти дії по передачі в оренду (користування) земельної ділянки з кадастровим номером :01:041:0397.

Разом з тим, з відповіді № 2290732 від 30.01.2026 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на вказану земельну ділянку та на споруди, які на ній перебувають, відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 07.05.2025 року у справі 569/6743/25 накладено арешт. Крім того, вказана земельна ділянка є землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відтак, заява про забезпечення позову шляхом заборони Рівненській міській раді вчиняти дії по передачі в оренду (користування) земельної ділянки з кадастровим номером :01:041:0397, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягає.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :01:041:0395, :01:041:0396 та :01:041:0394 передані Комунальному Рівненському шляхово-експлуатаційному управлінню автомобільних доріг у постійне користування земельні ділянки загальною площею 3 257 м2 на вул. Здолбунівській для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (код КВЦПЗД 12.04).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачами вимогами.

Однак, заявлені засоби забезпечення не є відповідними та співмірними з фактичними вимогами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що представником позивача не доведено, яким чином невжиття заходів ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду, вказана заборона на вчинення дій має бути співмірною і не порушувати публічні інтереси.

З поданих до суду представником позивача фотографій вбачається, що встановлені обмежувальні стовпчики розділяють рух транспортних засобів по смугах.

Забезпечення позову шляхом заборони Комунальному Рівненському шляхово-експлуатаційному управлінню автомобільних доріг здійснювати дії щодо проведення підготовчих та будівельних робіт на земельних ділянках площею 819 м2 з кадастровим номером :01:041:0395; площею 1 855 м2 з кадастровим номером :01:041:0396 та площею 583 м2 з кадастровим номером :01:041:0394 фактично може заблокувати роботу відповідача щодо його безпосередніх обов`язків, пов`язаних з утриманням доріг, безпекою руху. Вказана заборона, яку просить застосувати позивач є загальною, та має бути чітко обмеженою.

Крім того, вказаний позов не стосується безпосередньо розпочатих підготовчих чи будівельних робіт, а стосується, оспорення рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі замельних ділянок у постійне користування вільних від забудови земельних ділянок на вул. Здолбунівській в м. Рівне.

З урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову не вбачається забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також не забезпечено співмірність заявлених вимог та наявності зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позовної вимоги. (Постанова ВС від 08 липня 2021 року (справа № 400/5954/20).

Заялені вимоги щодо забезпечення заборони дій, щодо земельних ділянок, є ігноруванням та недотримання позивачем завдань цивільного процесу та штучним створенням обмеження прав законного власника, унеможливлення виконати йому свої дискреційні повноваження, а відповідача діяти відповідно до рішення Рівненської міської ради від 16.12.2025 № 7614.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 р. у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження земельної ділянки, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з принципів співмірності, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, частиною 11 статті 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Згідно з ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 149 - 153, 157, 258 - 261, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Курися Олексія Петровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг, Рівненської міської ради, третя особа: Приватне підприємство «Торговий центр-Д» про визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради від 16.12.2025 № 7614.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н. Г. Кучина