Справа № 490/43/26
н/п 2-н/490/19/2026
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатін О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 нарахованої але не виплаченої заробітної плати в розмірі 194301,08 грн,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 нарахованої але не виплаченої заробітної плати в розмірі 194301,08 грн.

В обгрунтування заяви зазначено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.102025 року по справі №120/4323/25, відповідно до довідки-розрахунку №642/4397 від 06.10.2025 року, заявнику нараховано до виплати 194301,08 грн додаткової винагороди. на сьогоднішній день нарахоована заявнику військовою частиною НОМЕР_1 додаткова винагорода в розмірі 194301,08 грвень не виплачена. Заявник неодноразово звертався до боржника з вимогами щодо виплати заборгованості по заробітній платі (додатковій винагороді), але до цього часу вказана заборгованість залишається невиплаченою.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Відповідно до частини третьої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

При цьому, пунктом 1 частини першої статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Разом з цим, як вбачається зі змісту заяви та доданих документів, фактично заявником заявлено вимогу про видачу судового наказу на стягнення заборгованості, яка вже була стягнута з боржника рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.10.2025 року у справі №120/4323/25, яким було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, за безпосередню участь у бойових діях, дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.06.2024 по 09.09.2024, з 08.11.2024 по 26.06.2025.

Таким чином, судом встановлено, що заявником заявлено вимогу не передбачену статтею 161 ЦПК України.

Пунктом 3 частини першої статті 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Частиною другою статті 165 та частиною другою статті 166 ЦПК України встановлено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу, а відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 167 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 нарахованої але не виплаченої заробітної плати в розмірі 194301,08 грн.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Саламатін