Справа № 243/825/21
Провадження № 2/243/137/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.

за участю секретаря Яковенко Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання укладеною Додаткової угоди від 21.04.2020 до договору оренди від 01.06.2017

Встановив

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла вказана позовна, в якій позивач зазначила, що 01.06.2017 року між орендодавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та орендарем ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди. Відповідно до п.1.1. Договору оренди від 01.06.2017 орендодавці передають, а орендар приймає у строкове платне користування без права викупу будівлі та споруди, визначені у цьому договорі, для досягнення мети оренди і зобов`язується оплачувати орендодавцям орендну плату. Будівлі та споруди, визначені у цьому договорі, для досягнення мети оренди іменуються в подальшому «об`єкти оренди». Пунктами 1.2-1.4. договору оренди від 01.06.2017 визначено, що об`єктами оренди є будівлі та споруди бази відпочинку батьків із дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п.2.1. договору оренди від 01.06.2017 об`єкти оренди передаються орендатору для здійснення діяльності готелів і подібних будівель тимчасового розміщення та надання послуг харчування. Відповідно до п.9.1. договору оренди від 01.06.2017 даний договір набуває чинності 01 червня 2017 року та припиняє свою дію 30 травня 2020 року. У пунктах 5.1.5,9.4.3. договору оренди від 01.06.2017 сторони узгодили, що договір підлягає автоматичній пролонгації на той же строк, за умови належного виконання орендарем його умов. Відповідно до умов договору оренди від 01 червня 2017 року орендар ФОП ОСОБА_1 використовує об`єкти оренди у своїй господарській діяльності. Позивач зазначає, що продовжує належним чином користуватись об`єктами оренди за їх цільовим призначенням, виконувала належним чином зобов`язання за договором оренди від 01.06.2017 тому цей договір, вважає поновленим, на підставі ст.764 ЦК України, на той самий строк і на тих самих умовах. Уклавши вище вказаний договір з умовою про автоматичну пролонгацію сторони, відповідно до ст.627 ЦК України, реалізували своє право на свободу умов договору. Сторони договору оренди від 01.06.2017 вирішили застосувати положення ст. 764 ЦК України для поновлення договору оренди включно в частині таких юридичних фактів як продовження орендарем користування об`єктами оренди та належне використання ним своїх обов`язків за договором. Позивач наголошує на тому, що зі змісту пунктів 5.1.5,9.4.3. договору оренди від 01.06.2017 вбачається, що незалежно від обставини надходження від орендодавців письмового повідомлення про відмову в поновленні договору оренди від 01.06.2017 такий договір автоматично поновлюється на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Позивач вважає за доцільне зазначити, що їй не надходили листи-повідомлення про відмову в поновлені договору оренди від 01.06.2017 від двох співвласників ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , яким належать 75% частки бази відпочинку. ОСОБА_2 надсилала ФОП ОСОБА_1 тільки лист-відмову від 30.04.2020 від укладання додаткової угоди від 21.04.2020 до договору оренди від 01.06.2020 в запропонованій ФОП ОСОБА_1 редакції. Проте, ОСОБА_2 протягом червня 2020 року, як передбачено ст.764 ЦК України, не направляла ФОП ОСОБА_1 заперечення проти продовження орендарем користуватися базою відпочинку після закінчення строку договору оренди від 01.06.2017. Будівлі та споруди бази відпочинку батьків із дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_3 належить 1/2 частка бази відпочинку, ОСОБА_4 1/4 частка та ОСОБА_2 1/4 частка. Оскільки, база відпочинку єдиний майновий комплекс, призначений для здійснення діяльності готелів та подібних об`єктів нерухомості тимчасового розміщення, надання послуг харчування, співвласники тривалий час надають його в оренду. Так, відсутня технічна можливість виділення часток співвласників та/або визнання між співвласниками порядку користування базою відпочинку таким чином, щоб один із співвласників із часткою 25% користування нерухомістю окремо від двох інших співвласників, яким належать частки у розмірі 75%, враховуючи вартість кожного з об`єктів нежитлових будівель та їх цільове призначення. У зв`язку з цим 01 червня 2017 року між орендодавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та орендарем ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди будівель та споруд бази відпочинку батьків із дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», з умовою автоматичної пролонгації цього договору на той же строк. Беручи до уваги приписи пунктів 5.1.5,9.4.3. договору оренди від 01.06.2017 стосовно автоматичної пролонгації цього договору, наявні правові підстави для визнання поновленим договору оренди від 01.06. 2017 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

09.04.2024 року до суду надійшла заява, в якій представник позивача, не змінюючи підстави позову, ставить питання про зміну позову та просить суд визнати поновленим договір оренди нежитлових будівель та споруд бази відпочинку батьків із дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 01 червня 2017 року між орендодавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та орендарем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

А також, укладеною Додаткову угоду від 21.04.2020р. до Договору оренди від 1 червня 2017 року наступного змісту:

«Громадянка України ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області 27.11.2002р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ),

Громадянин України ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Будьоннівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 27.01.1998р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ),

Громадянка України ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Будьоннівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 27.01.1998р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ), іменуємі в подальшому Орендодавці, з однієї сторони та

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , яка діє на підставі виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців номер запису 2 029881 від 14.04.2017р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , іменуєма в подальшому Орендар, з іншої сторони, уклали дану Додаткову угоду у зв`язку із закінченням строку дії Договору оренди від 1 червня 2017 року, керуючись частиною 1 статті 777 Цивільного кодексу України, про наступне:

1. Пункт 9.1. Договору оренди від 1 червня 2017 року викладається у наступній редакції: «Даний Договір набуває чинності 1 червня 2017 року та припиняє свою чинність 30 травня 2020 року.

У разі укладання Сторонами Додаткової угоди до цього Договору у зв`язку із закінченням строку його дії, строк дії даного Договору продовжується.

Строк дії цього Договору продовжується починаючи з 31 травня 2020р. до 29 травня 2023 року включно.

2. Інші умови Договору оренди від 1 червня 2017 року, не змінені цією Угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені Сторонами у Договорі оренди від 1 червня 2017 року, і Сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.

3. Дана Угода складена українською мовою, на одній сторінці у чотирьох примірниках, кожний з яких має однакову юридичну силу.

4. Дана Угода набирає чинності з 31 травня 2020 року.

Реквізити Сторін.»

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24.07.2024 було залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в частині визнання укладеною додаткової угоди від 21.04.2020 до договору оренди від 01 червня 2017.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.01.2025 визнано поновленим Договір оренди нежитлових будівель та споруд бази відпочинку батьків із дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 01.06.2017 між орендодавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та орендарем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.01.2025 року ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24.07.2024 р скасовано, справу направлено до суду для продовження провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Наполягала, що підстави звернення до суду з даним позовом не є тотожними підставам звернення до суду з позовом у справі № 243/4844/20, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на різних статтях ЦК України. В наступні судові заідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності

Ішні сторони, які були неодноразово повідомлені належним чином про дату та місце розгляду справи, до судового засідання не зявилися, відомостей про причини неявки не повідомили. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розмішування.

Згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10 січня 2008 року, виданого Святогірською міською радою та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 січня 2008 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/4 частка нежитлових будівель та споруд бази відпочинку батьків з дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , до складу яких входять: кафе, Б-1, 361,0 кв.м.; сушка-пральня, В-1, 24,1 кв.м.; спальний корпус, Г-1, 334,2 кв.м.; свердловина-водокачка, М-1, 17,8 кв.м.; спальний корпус, О-1, 222,5 кв.м.; спальний корпус, Р-1, 263,7 кв.м.; спальний корпус, У-1, 168,9 кв.м.; навіс для шашликів, Ж; сауна, Е-1, 108,5 кв.м.; басейн, Ф; навіс-бар, Я; огорожа, 1; гуртожиток, А-1, 242,2 кв.м.; фільтровально-насосна будівля, Д, 34,8 кв.м.; адміністративний корпус, Е-1, 90,8 кв.м.; альтанка, З; альтанка, І; басейн, Ф.

Згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.01.2008 року, виданого Святогірською міською радою та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 січня 2008 року, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 1/2 частка нежитлових будівель та споруд бази відпочинку батьків з дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , до складу яких входять: кафе, Б-1, 361,0 кв.м.; сушка-пральня, В-1, 24,1 кв.м.; спальний корпус, Г-1, 334,2 кв.м.; свердловина-водокачка, М-1, 17,8 кв.м.; спальний корпус, О-1, 222,5 кв.м.; спальний корпус, Р-1, 263,7 кв.м.; спальний корпус, У-1, 168,9 кв.м.; навіс для шашликів, Ж; сауна, Е-1, 108,5 кв.м.; басейн, Ф; навіс-бар, Я; огорожа, 1; гуртожиток, А-1, 242,2 кв.м.; фільтровально-насосна будівля, Д, 34,8 кв.м.; адміністративний корпус, Е-1, 90,8 кв.м.; альтанка, З; альтанка, І; басейн, Ф.

Згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10 січня 2008 року, виданого Святогірською міською радою та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 січня 2008 року, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 1/4 частка нежитлових будівель та споруд бази відпочинку батьків з дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , до складу яких входять: кафе, Б-1, 361,0 кв.м.; сушка-пральня, В-1, 24,1 кв.м.; спальний корпус, Г-1, 334,2 кв.м.; свердловина-водокачка, М-1, 17,8 кв.м.; спальний корпус, О-1, 222,5 кв.м.; спальний корпус, Р-1, 263,7 кв.м.; спальний корпус, У-1, 168,9 кв.м.; навіс для шашликів, Ж; сауна, Е-1, 108,5 кв.м.; басейн, Ф; навіс-бар, Я; огорожа, 1; гуртожиток, А-1, 242,2 кв.м.; фільтровально-насосна будівля, Д, 34,8 кв.м.; адміністративний корпус, Е-1, 90,8 кв.м.; альтанка, З; альтанка, І; басейн, Ф.

Відповідно до експертного будівельно-технічного дослідження №10/11 складеного 30 жовтня 2011 року, будівлі та споруди (у тому числі і- зовнішні інженерні мережі, що забезпечують функціонування об`єктів нерухомості), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є невід`ємною частиною цілісного майнового комплексу бази відпочинку батьків з дітьми «Лісові котеджі «Шервуд».

Відповідно до Договору оренди від 01 червня 2017 року між орендодавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та орендарем ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди будівель та споруд бази відпочинку батьків із дітьми «Лісові котеджі «Шервуд», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 30 травня 2020 року. Відповідно до п. 1.1. Розділу 1 «Предмет договору» вищевказаного договору оренди, Орендодавці передають, а орендар приймає в строкове платне користування без права викупу будівлі і споруди, зазначені в цьому Договорі, для досягнення мети оренди і зобов`язується оплачувати Орендодавцям орендну плату. Згідно з п. 2.1. Розділу 2 «Мета оренди» Договору, об`єкт оренди передається Орендарю для здійснення діяльності готелів і подібних засобів тимчасового розміщення та надання послуг харчування. Відповідно до п.6.1. Розділу 6 «Розмір та порядок внесення орендної плати», за використання об`єктами оренди Орендар сплачує Орендодавцям щомісячну орендну плату в розмірі 4000 гривень. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції. Відповідно до п.6.3. цього Розділу, орендна плата нараховується Орендарем щомісячно у розмірі, зазначеному у п.6.1. цього Договору, не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем, за яким вноситься орендна плата. Нараховану орендну плату Орендодавці можуть отримувати у Орендаря за актом прийому передачі матеріальних цінностей. У разі оплати Орендарем орендної плати у безготівковій формі, орендна плата перераховується на рахунки Орендодавців, зазначені у цьому Договорі. Відповідно до п.6.5. цього Розділу, нарахування та сплата орендної плати починається з дати підписання акта приймання-передачі об`єктів оренди. Відповідно до п.9.1. Розділу 9 «Умови зміни та припинення дії договору. Термін дії договору», цей Договір набирає чинності 01 червня 2017 року і припиняє свою дію 30 травня 2020 року. Відповідно до п.9.2., п.9.2.1. цього Розділу, термін дії договору припиняється у разі: спливу строку, на який Договір було укладено.

Відповідно до Акту прийому-передачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (далі Орендодавці) з одного боку ФОП ОСОБА_1 (далі Орендар) з іншого боку склали цей акт про наступне: згідно з договором від 01 червня 2017 року Орендодавці передали, а Орендар прийняв орендовані будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , для досягнення мети оренди.

Відповідно до листа ФОП ОСОБА_1 від 21 квітня 2020 року, ОСОБА_2 , у зв`язку із закінченням строку дії Договору оренди від 01 червня 2017 року, предметом якого є будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись частиною 1 статті 777 ЦК України, ФОП ОСОБА_1 звертається з пропозицією укласти Додаткову угоду до вказаного Договору оренди.

Відповідно до відповіді ОСОБА_2 від 30 квітня 2020 року ФОП ОСОБА_1 на лист щодо укладання Додаткової угоди від 21 квітня 2020 року до Договору оренди від 01 червня 2017 року ОСОБА_2 зазначає, що вона ніколи не підписувала та не передавала ФОП ОСОБА_1 в орендне користування нерухоме майно - комплекс нежитлових будівель та споруд, на період з 01 червня 2017 року по 30 травня 2020 року; ніколи не дозволяла ФОП ОСОБА_1 передавати комплекс нежитлових будівель та споруд стороннім особам, та ніколи не уповноважувала на вчинення таких дій інших осіб. Станом на сьогодні (30.04.2020) користування ФОП ОСОБА_1 нерухомим майном - комплексом нежитлових будівель та споруд бази відпочинку батьків з дітьми «Лісові котеджі «Шервуд»» є незаконним, та таким що порушує права ОСОБА_2 як співвласника цього майна, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталась до прокуратури та поліції з заявою про протиправні дії. ОСОБА_2 за будь-яких умов та обставин не має намірів передавати будь-кому в користування належну їй частку у комплексі нежитлових будівель та споруд, відтак не вбачає підстав для задоволення пропозиції ФОП ОСОБА_1 про укладення Додаткової угоди до Договору оренди. Крім того, ОСОБА_2 вимагала припинення усіх незаконних дій пов`язаних з користуванням комплексом нежитлових будівель та споруд, та повернути належну їй частку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи, інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, що визначений законом або договором, а якщо закон або договір ефективного способу захисту не визначають суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Так, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (подібна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 по справі № 916/1415/19).

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

А застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17).

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу.

Визначаючи належність обраного позивачем способу захисту, слід оцінювати його ефективність для захисту того права чи інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду. Вимога про захист цивільного права або інтересу має відповідати змісту цього права чи інтересу, характеру його порушення, оспорювання або невизнання і повинна забезпечувати поновлення права чи інтересу, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати отримання відповідного відшкодування (пункти 69 та 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц).

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся в суд з позовною вимогою про визнання укладеною Додаткової угоди від 21.04.2020 до Договору оренди від 1 червня 2017 року, на підставі вимог ст. 777 ЦК України.

Разом з тим, постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.09.2024 року у справі № 243/4844/20 було задовлено позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_5 , про визнання укладеною Додаткової угоди від 21.04.2020 до договору оренди від 01.06.2017.

Визнано укладеною Додаткову угоду від 21 квітня 2020 року до Договору оренди від 01 червня 2017 року наступного змісту:

«Громадянка України ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області 27.11.2002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ),

Громадянин України ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Будьоннівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 27.01.1998, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ),

Громадянка України ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Будьоннівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 27.01.1998, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ),

іменуємі в подальшому орендодавці, з однієї сторони та

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , яка діє на підставі виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців номер запису 2 029881 від 14.04.2017, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , іменуєма в подальшому орендар, з іншої сторони, уклали дану додаткову угоду у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди від 01 червня 2017 року, керуючись частиною 1 статті 777 Цивільного кодексу України, про наступне:

1. Пункт 9.1. договору оренди від 1 червня 2017 року викладається у наступній редакції:

«Даний договір набуває чинності 1 червня 2017 року та припиняє свою чинність 30 травня 2020 року.

У разі укладання сторонами додаткової угоди до цього договору у зв`язку із закінченням строку його дії, строк дії даного договору продовжується.

Строк дії цього договору продовжується починаючи з 31 травня 2020 року до 29 травня 2023 року включно.

2. Інші умови договору оренди від 1 червня 2017 року, не змінені цією угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені сторонами у договорі оренди від 01 червня 2017 року, і сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.

3. Дана угода складена українською мовою, на одній сторінці у чотирьох примірниках, кожний з яких має однакову юридичну силу.

4. Дана угода набирає чинності з 31 травня 2020 року.

Реквізити Сторін».

Суд звертає увагу, що у тексті вазаної постанови містяться численні посилання колегії суду, у тому числі й на вимоги ст. 777 ЦК України, що спростовує позицію представника позивача про відсутність тотожності правового обґрунтування позовних вимог в цій страві (№ 243/4844/20) та справі, що розглядається на даний час.

При цьому, будь якого окремого, конкретизовного обґрунтування позовної вимоги щодо визнання укладеною Додаткової угоди, заява представика позивача про зміну позову від 09.04.2024 року не містить. Відсутні такі обґрунтування й у інших матеріалах справи.

Таким чином, суд набуває висновку, що правовідносини, які виникли між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з приводу укладення Додаткової угоди від 21.04.2020 до договору оренди від 01.06.2017, у повному обсязі врегульовані постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.09.2024 року у справі № 243/4844/20, яка набралв законної сили.

Вказані обствини свідчать про відсутність на даний час порушеного права ОСОБА_1 , яке підлагає судовому захисту в межах заявлених позовних вимог, що, в свою чергу, є підставою для відмови у задоленні позовних вимог.

Керуючись 12, 13,15, 16, 263-268, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання укладеною Додаткової угоди від 21.04.2020 до договору оренди від 01.06.2017 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлений 12.01.2026.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков