Провадження № 2-з/742/4/26
Єдиний унікальний № 742/617/26
УХВАЛА

02 лютого 2026 року м.Прилуки

Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Павлов В.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним -

УСТАНОВИВ:

І. Суть заяви.

29.01.2026 р. представник позивача ОСОБА_1 адвокат Маркович А.Ю. звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, складеного на ім`я ОСОБА_2 , на спадкове майно спадкодавиці ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Одночасно з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що входить до спадкової маси спадкодавиці.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спадкове майно може ускладнити захист порушених прав позивача та призвести до утруднення або взагалі невиконання рішення суду.

ІІ. Процедура.

Заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення учасників справи та без фіксації судового засідання технічним засобом, що узгоджується з вимогами ч.1 ст.153, ч.2 ст.247 ЦПК України.

ІІІ. Норми права, що підлягають застосуванню.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За правовою сутністю ініційованого способу забезпечення позову арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

У відповідності до вимог ч.3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

ІV. Мотиви суду.

Судом установлено, що між сторонами виник немайновий спір з приводу недійсності заповіту, складеного на ім`я ОСОБА_2 , на спадкове майно спадкодавиці ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Жодних майнових вимог до відповідача у справі не заявлено.

З матеріалів справи вбачається, що до спадкового майна після померлої ОСОБА_3 входить житловий будинок та сім земельних ділянок. Подаючи заяву про забезпечення позову, заявник мотивував необхідністю вжиття заходів забезпечення позову обґрунтованим припущенням, що не накладення арешту на спадкове майно може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки відповідач зможе його відчужити.

Суд звертає увагу, що вимоги про недійсність заповіту полягає лише у констатації цього факту, і таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню у подальшому.

Тобто, запропонований вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не є належним засобом задля усунення ризику невиконання рішення суду в конкретній справі, оскільки в разі задоволення позову оспорюваний заповіт буде вважатися недійсним без вчинення додаткових дій для цього.

З огляду на викладене, суд вважає, що запропоновані заявником заходи забезпечення позову є неспівмірними з позовними вимогами та не впливають на можливість безперешкодного виконання в майбутньому рішення суду в цій справі та не забезпечить реального та ефективного виконання можливого судового рішення (якщо його буде ухвалено на користь позивачки), оскільки таке рішення не підлягатиме примусовому виконанню, а відтак в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Окрім того, відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Тобто, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

З огляду на викладене, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви щодо накладення арешту на спадкове майно.

Керуючись ст.ст.149-153, 258-261-210 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Роз`яснити заявнику право на звернення до нотаріуса, в провадженні якого перебуває спадкова справа, із письмовою заявою про зупинення нотаріальних дій на підставі пп.4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку №296/5.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч.2 ст.261 ЦПК України.

Суддя Павлов В.Г.