Справа № 135/1158/25
Провадження № 2/135/10/26
РІШЕННЯ

іменем України

26.01.2026 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Катрича П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортбуд-777» про стягнення безпідставно збережених коштів та інфляційних витрат,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1.1. Виклад позиції позивача

У серпні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортбуд-777» про стягнення безпідставно збережених грошових коштів, інфляційних втрат та 3% річних у загальній сумі 944 304 грн 68 коп, заявлених як заборгованість за договорами про надання поворотної фінансової допомоги.

У позовній заяві позивач посилається на договори про надання поворотної фінансової допомоги № 22-03/24-01 від 22 березня 2024 року, № 25-03/24-01 від 25 березня 2024 року, № 16-04/24-01 від 16 квітня 2024 року, № 25-04/24-03 від 25 квітня 2024 року, № 30-04/24-04 від 30 квітня 2024 року, № 20-06/23-01 від 20 червня 2024 року, № 28-06/24-02 від 28 червня 2024 року та № 05-08/24-04 від 05 серпня 2024 року, на підставі яких, за його твердженням, ним було перераховано на банківський рахунок Товариства грошові кошти у загальному розмірі 784 000 грн.

Позивач зазначає, що за всіма вказаними договорами грошові кошти фактично були зараховані на рахунок відповідача, однак правові підстави для їх утримання відсутні, оскільки, як з`ясувалося під час розгляду справи № 902/78/25, директор Товариства Асюченко В.В. заперечив факт підписання ним цих договорів, вказуючи, що підписи належать іншій, неуповноваженій особі, у зв`язку з чим такі договори є неукладеними.

На підтвердження своєї позиції позивач посилається на те, що примірники договорів передавалися йому третьою особою (бухгалтером Товариства) вже з проставленим підписом від імені директора, у зв`язку з чим він припускає відсутність безпосереднього підписання договорів директором, однак факт надходження та використання відповідачем перерахованих коштів не заперечує.

Позивач вважає, що за відсутності належно укладених договорів правовідносини сторін мають кваліфікуватися як набуття відповідачем грошових коштів без достатньої правової підстави, а тому сума 784 000 грн підлягає поверненню як безпідставно набуте майно відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, разом із інфляційними втратами та 3% річних.

Позивач зазначає, що 18 липня 2025 року ним було направлено на адресу Товариства претензію з вимогою повернути грошові кошти у загальному розмірі 944 304 грн 68 коп, яка включає основну суму заборгованості, інфляційні втрати та 3% річних, однак відповідач у добровільному порядку цю вимогу не виконав, що й стало підставою для звернення до суду.

Посилаючись, зокрема, на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, позивач просить суд у мотивувальній частині рішення надати оцінку неукладеності договорів поворотної фінансової допомоги у зв`язку з відсутністю підпису уповноваженої особи юридичної особи.

У межах цього провадження позивач просить стягнути з відповідача ТОВ «Комфортбуд-777» на його користь безпідставно збережені грошові кошти, інфляційні втрати та 3% річних за всіма зазначеними договорами поворотної фінансової допомоги, загальна сума яких, за його розрахунком, становить 944 304 грн 68 коп, попри те, що провадження у справі ухвалою суду відкрито лише в частині позовних вимог, пов`язаних зі стягненням коштів за договорами № 28-06/24-02 від 28 червня 2024 року, № 20-06/23-01 від 20 червня 2024 року та № 05-08/24-04 від 05 серпня 2024 року.

1.2. Позиція відповідача

Представник відповідача - адвокат Катрич П.С. у письмовому відзиві на позовну заяву заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Представник відповідача зазначає, що у позовній заяві позивач посилається на договори про надання поворотної фінансової допомоги № 22-03/24-01, № 25-03/24-01, № 16-04/24-01, № 25-04/24-03, № 30-04/24-04, № 20-06/23-01, № 28-06/24-02, № 05-08/24-04 на загальну суму 784 000 грн, до позовної заяви додані платіжні інструкції, у яких призначення платежу прямо відсилає до відповідних договорів поворотної фінансової допомоги.

Посилаючись на пункт 14.1.25 статті 14 Податкового кодексу України, представник відповідача вказує, що поворотна фінансова допомога є сумою коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів чи іншої плати за користування коштами та підлягає обов`язковому поверненню, у зв`язку з чим вважає, що правовідносини сторін виникли на договірній підставі й отримання коштів не може кваліфікуватися як безпідставне, незалежно від того, що кошти перераховані фізичною особою.

Відповідач заперечує доводи позивача про безпідставність набуття коштів, посилаючись на те, що на момент розгляду справи № 902/78/25 договори поворотної фінансової допомоги не були визнані судом недійсними, факт їх неукладення судовим рішенням не встановлено, а посилання позивача на пояснення директора Товариства про непідписання ним договорів не можуть розглядатися як належні та допустимі докази у розумінні статей 76-82 ЦПК України. На переконання представника відповідача, у цій частині доводи позивача є лише припущеннями.

Також представник відповідача вказує, що позивач не надав доказів односторонньої відмови від договорів, їх розірвання за угодою сторін чи визнання недійсними у судовому порядку, у зв`язку з чим не довів безпідставність отримання Товариством грошових коштів і, на думку відповідача, обрав неналежний та неефективний спосіб захисту. У зв`язку з наведеним представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду

07.08.2025 представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовною заявою до ТОВ «Комфортбуд-777» про стягнення безпідставно збережених коштів та інфляційних втрат за всіма переліченими ним договорами про надання поворотної фінансової допомоги № 22-03/24-01, № 25-03/24-01, № 16-04/24-01, № 25-04/24-03, № 30-04/24-04, № 20-06/23-01, № 28-06/24-02 та № 05-08/24-04.

Ухвалою від 11.08.2025 Ладижинський міський суд Вінницької області відмовив у відкритті провадження за вказаною позовною заявою в повному обсязі.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 09.09.2025 ухвалу Ладижинського міського суду від 11.08.2025 в частині відмови у відкритті провадження щодо позовних вимог, пов`язаних із стягненням коштів за договорами № 28-06/24-02 від 28 червня 2024 року, № 20-06/23-01 від 20 червня 2024 року та № 05-08/24-04 від 05 серпня 2024 року, скасовано, а справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції; в іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою від 29.09.2025 Ладижинський міський суд Вінницької області прийняв позовну заяву до розгляду в частині позовних вимог за договорами № 28-06/24-02, № 20-06/23-01 та № 05-08/24-04, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надавши відповідачеві строк для подання письмового відзиву.

10.10.2025 представник відповідача Катрич П.С. через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву (див. п. 1.2 цього Рішення).

Сторона позивача відповіді на відзив із викладенням своїх заперечень до суду не подала.

Ухвалою від 16.10.2025 суд, за клопотанням сторони відповідача, залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

21.10.2025 представник позивача ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

04.11.2025 представник відповідача Катрич П.С. через підсистему «Електронний суд» подав заяву про залишення позову без розгляду.

17.11.2025 представник позивача ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» подав заперечення на заяву відповідача про залишення позову без розгляду.

Ухвалою від 17.11.2025 суд відмовив у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду.

Того ж дня ухвалою суд задовольнив клопотання сторони відповідача та викликав позивача ОСОБА_1 для надання особистих пояснень, визнавши його явку в судове засідання обов`язковою.

Ухвалою від 25.11.2025 суд задовольнив клопотання сторони позивача та викликав директора ТОВ «Комфортбуд-777» Асюченка Віталія Вікторовича для надання особистих пояснень, визнавши його явку обов`язковою.

Надалі розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з поданими клопотаннями сторони відповідача про відкладення розгляду справи та неявкою директора ТОВ «Комфортбуд-777» Асюченка В.В. у судові засідання.

ІІІ. Пояснення учасників справи

3.1. Позиція позивача

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив заявлені позовні вимоги, зазначивши, що грошові кошти у загальному розмірі 784 000 грн були ним надані ТОВ «Комфортбуд-777» як поворотна фінансова допомога, однак відповідач у встановлені договорами строки їх не повернув, попри направлені на його адресу повідомлення та вимогу про повернення, на які належним чином не відреагував, що, на думку позивача, свідчило про небажання добровільно виконувати взяті на себе зобов`язання.

Позивач зазначив, що перерахування коштів здійснювалося ним частинами відповідно до умов договорів про надання поворотної фінансової допомоги з різних банківських рахунків, зокрема з рахунку фізичної особи, а окремі платежі - з рахунку фізичної особи - підприємця, при цьому, на його переконання, незалежно від рахунку всі кошти були надані саме як поворотна фінансова допомога, що відображено у призначенні платежів та умовах договорів, а тому підлягають поверненню відповідачем.

Характеризуючи порядок укладення договорів, позивач пояснив, що відвідував офіс ТОВ «Комфортбуд-777», де бухгалтер товариства (Марина) передавала йому проєкти договорів без підпису відповідача; позивач зі свого боку підписував ці договори, після чого через певний час повторно приїздив до офісу і забирав примірники договорів, які вже містили підпис від імені товариства. Позивач наголосив, що особисто моменту підписання договорів директором товариства не бачив і не може стверджувати, ким саме був проставлений підпис на примірниках відповідача, однак на момент перерахування коштів у нього не було сумнівів щодо належного укладення договорів, і він діяв з метою виконання саме цих договорів.

Позивач зазначив, що сумніви щодо фактичного підписання договорів директором ТОВ «Комфортбуд-777» виникли у нього вже після того, як відповідач почав ухилятися від повернення коштів, не відповідав на телефонні дзвінки та не реагував на письмові звернення, а також у зв`язку з позицією директора товариства, викладеною згодом в іншій судовій справі, де останній заперечував факт підписання відповідних договорів. Водночас позивач підкреслив, що не має у своєму розпорядженні доказів, які б однозначно підтверджували, що підписи на договорах виконані не директором товариства.

Відповідаючи на запитання щодо наявності оригіналів договорів, позивач пояснив, що долучав їх до матеріалів іншої справи, яка розглядалася господарським судом, у зв`язку з чим у нього особисто на цей час оригінали відсутні, про що він повідомляв суд на виконання відповідної ухвали, вважаючи, що оригінали договорів залишилися у господарському суді, де раніше розглядалася справа за його участю як позивача.

Позивач підтвердив, що при укладенні спірних договорів виступав як фізична особа, а не як фізична особа - підприємець, попри те, що окремі перерахування здійснювалися з рахунку фізичної особи - підприємця, що, на його думку, є технічною помилкою і не змінює правової природи відносин як надання поворотної фінансової допомоги з подальшим її поверненням у повному обсязі.

3.2. Позиція представника позивача

Представник позивача ОСОБА_2 під час судового розгляду підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та зазначив, що підставою позову є перерахування ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «Комфортбуд-777» грошових коштів у загальному розмірі 784 000 грн як поворотної фінансової допомоги, які, на його думку, підлягають поверненню як безпідставно набуті у розумінні статті 1212 ЦК України у зв`язку з неукладеністю договорів, на які міститься посилання у платіжних інструкціях.

Представник позивача пояснив, що відповідно до спірних договорів про надання поворотної фінансової допомоги, зокрема договорів № 28-06/24-02 від 28.06.2024, № 20-06/23-01 від 20.06.2024 та № 05-08/24-04 від 05.08.2024, позивач як фізична особа перерахував на банківський рахунок відповідача грошові кошти в сумах 38 000 грн, 140 000 грн та 18 000 грн відповідно, що підтверджується долученими до справи платіжними інструкціями, у призначенні платежу яких зазначені реквізити відповідних договорів. Він наголосив, що решта суми - 588 000 грн - також була перерахована позивачем на користь відповідача в межах аналогічних правовідносин за іншими договорами, і, попри те, що провадження у цій справі відкрито лише щодо трьох зазначених договорів, представник вважає, що до стягнення підлягає вся сума 784 000 грн, оскільки всі кошти перераховувалися ОСОБА_1 саме як фізичною особою, а правова підстава для їх утримання відповідачем відсутня.

ОСОБА_2 звернув увагу суду, що в межах господарської справи № 902/78/25 директор ТОВ «Комфортбуд-777» Асюченко В.В. у відзиві та процесуальних клопотаннях заявляв про те, що спірні договори поворотної фінансової допомоги ним не підписувалися, були підписані іншою, неуповноваженою особою, у зв`язку з чим він клопотав про призначення почеркознавчої експертизи свого підпису. Представник позивача зазначив, що позивач отримував примірники договорів від бухгалтера Товариства вже з проставленими підписами, особисто моменту їх підписання директором не бачив, і в теперішній час позивач визнає можливість того, що договори дійсно не були підписані директором, що, на думку сторони позивача, свідчить про їх неукладеність та відсутність належної договірної підстави для набуття коштів відповідачем.

Окремо представник позивача зазначив, що хоча в частині договорів ОСОБА_1 вказаний як фізична особа - підприємець, усі фактичні перерахування коштів за платіжними інструкціями здійснювалися з рахунку фізичної особи, що, на його переконання, свідчить про технічний характер таких зазначень у договорах і не змінює оцінки правовідносин як таких, де позивач діяв саме як фізична особа. У зв`язку з наведеним просив суд визнати спірні договори поворотної фінансової допомоги неукладеними та стягнути з відповідача на користь позивача всі перераховані грошові кошти в сумі 784 000 грн як безпідставно набуті, а також заявлені інфляційні втрати, 3% річних і судові витрати.

3.3. Позиція представника відповідача

Під час судового розгляду представник відповідача Катрич П.С. заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у позовних вимогах у повному обсязі, вказуючи на те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки намагається стягнути кошти як безпідставно набуті за статтею 1212 ЦК України за наявності між сторонами договірних правовідносин.

Представник відповідача визнав факт надходження на рахунок ТОВ «Комфортбуд-777» грошових коштів за трьома договорами про надання поворотної фінансової допомоги, щодо яких відкрито провадження у цій справі, а саме від 20.06.2024, 28.06.2024 та 05.08.2024, на загальну суму 196 000 грн. Він зазначив, що відповідні договори містять підписи сторін та відбитки печатки підприємства, не визнані недійсними, факт їх неукладення не встановлений жодним судовим рішенням, зокрема у справі № 902/78/25, а тому доводи позивача про їх неукладеність ґрунтуються виключно на припущеннях.

Водночас Катрич П.С. зауважив, що не може стверджувати, чи були спірні договори підписані особисто директором Товариства Асюченком В.В., однак, виходячи з їх зовнішнього вигляду та наявних реквізитів, він вважає, що договори підписані уповноваженою особою відповідача і свідчать про існування між сторонами договірних зобов`язань щодо надання та повернення поворотної фінансової допомоги.

Представник відповідача наголосив, що позивач не надав суду оригіналів договорів та платіжних документів, обмежившись копіями, не виконавши належним чином ухвалу суду про залишення позову без руху в частині надання інформації щодо наявності оригіналів письмових доказів, що, на його думку, унеможливлює проведення експертних досліджень і спростовує доводи про неукладеність договорів.

Катрич П.С. вказав, що позивач, обґрунтовуючи свою позицію, посилається лише на відзив відповідача та клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у межах іншої господарської справи, проте ці документи самі по собі не можуть бути належними і достатніми доказами абсолютної відсутності правової підстави для набуття коштів у розумінні статті 1212 ЦК України. За його переконанням, наявність між сторонами підписаних договорів, на які прямо посилаються призначення платежів у платіжних інструкціях, свідчить про договірний характер правовідносин, а отже, норми про безпідставне набуття коштів до цих правовідносин не застосовуються, що виключає можливість задоволення позовних вимог.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, діючи в межах відкритого провадження, дослідив докази в частині позовних вимог про стягнення безпідставно збережених коштів та інфляційних втрат за договорами про надання поворотної фінансової допомоги № 20-06/23-01 від 20 червня 2024 року, № 28-06/24-02 від 28 червня 2024 року та № 05-08/24-04 від 05 серпня 2024 року, оскільки саме щодо цих договорів ухвалою від 29.09.2025 відкрито провадження у справі.

З наданої суду копії договору № 20-06/23-01 від 20 червня 2024 року (а.с. 21-22) вбачається, що він укладений у м. Ладижин між ТОВ «Комфортбуд-777» (позичальник) та ОСОБА_1 (позикодавець). Відповідно до пункту 1.1 договору його предметом є надання позикодавцем позичальнику поворотної фінансової допомоги з обов`язком останнього повернути отримані кошти в порядку та на умовах, визначених договором. Згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору поворотна фінансова допомога надається в розмірі 140 000 грн (що кореспондує платіжній інструкції № 601302432 від 20.06.2024) без нарахування процентів та без надання інших видів компенсації за користування коштами; за пунктом 3.1 договору допомога підлягає поверненню на вимогу позикодавця, а за пунктом 8.1 договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 04.08.2025. У розділі «Реквізити та підписи сторін» містяться власноруч виконані підписи, розташовані навпроти прізвищ Асюченка В.В. як представника ТОВ «Комфортбуд-777» та ОСОБА_1 , при цьому підпис Асюченка В.В. скріплений відтиском печатки ТОВ «Комфортбуд-777».

Факт перерахування коштів у сумі 140 000 грн на користь відповідача на підтвердження виконання цього договору підтверджується копією платіжної інструкції № КАА7-9ВАК-М2МС-ОК67 від 20.06.2024 (а.с. 31).

З копії договору № 28-06/24-02 від 28 червня 2024 року (а.с. 19 звор.-20) вбачається, що він укладений у м. Ладижин між ТОВ «Комфортбуд-777» (позичальник) та ОСОБА_1 (позикодавець. Предмет договору сформульовано аналогічно: позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, яку той зобов`язаний повернути в порядку й на умовах, визначених договором (п. 1.1). Пунктами 2.1, 2.2 передбачено надання поворотної фінансової допомоги в розмірі 38 000 грн (що відповідає платіжній інструкції № 604414798 від 28.06.2024) без нарахування процентів та інших видів плати за користування коштами; згідно з пунктом 3.1 допомога підлягає поверненню на вимогу позикодавця, а пункт 8.1 встановлює строк дії договору - з моменту підписання до 27.06.2025. У розділі реквізитів містяться підписи напроти прізвищ Асюченка В.В. та ОСОБА_1 , виконані ручкою на папері, підпис Асюченка В.В. скріплено відбитком печатки ТОВ «Комфортбуд-777». Перерахування коштів у сумі 38 000 грн на користь відповідача підтверджується копією платіжної інструкції № 2350-ЕМН5-190А-ОАОМ від 28.06.2024 (а.с. 32).

З копії договору № 05-08/24-04 від 05 серпня 2024 року (а.с. 24-25) убачається, що він укладений у м. Ладижин між ТОВ «Комфортбуд-777» (позичальник) та ОСОБА_1 (позикодавець. За пунктом 1.1 договору позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, яку останній зобов`язаний повернути в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 розмір поворотної фінансової допомоги становить 18 000 грн (платіжна інструкція № 620840980 від 05.08.2024), водночас нарахування процентів або інших видів компенсації за користування коштами не передбачено; пункт 3.1 встановлює, що допомога підлягає поверненню на вимогу позикодавця, а згідно з пунктом 8.1 договір діє з моменту підписання до 20.06.2025. У розділі реквізитів зазначені підписи, виконані ручкою, навпроти прізвищ Асюченка В.В. як представника ТОВ «Комфортбуд-777» та ОСОБА_1 , водночас підпис Асюченка В.В. скріплений печаткою Товариства. Факт перерахування 18 000 грн на користь відповідача підтверджується копією платіжної інструкції № К417-А592-15Е3-ЕВН3 від 05.08.2024 (а.с. 33).

У матеріалах справи міститься також копія письмової вимоги (претензії) представника ОСОБА_1 від 21.07.2025 вих. № 21/25, адресованої ТОВ «Комфортбуд-777», у якій заявлено вимогу про повернення безпідставно збережених коштів та інфляційних втрат у загальній сумі 944 304 грн 68 коп. за договорами про надання поворотної фінансової допомоги (а.с. 10-11).

З урахуванням наведеного, суд встановлює, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Комфортбуд-777» фактично склалися відносини, документально оформлені як надання позивачем відповідачу поворотної фінансової допомоги за договорами № 20-06/23-01, № 28-06/24-02 та № 05-08/24-04, на виконання яких позивач перерахував на рахунок відповідача 140 000 грн, 38 000 грн та 18 000 грн відповідно. Водночас між сторонами виник спір щодо правової природи цих відносин та наявності у відповідача правових підстав для збереження отриманих коштів: позивач наполягає на неукладеності договорів та кваліфікує отримані суми як безпідставно набуте майно, тоді як відповідач вважає договори укладеними, а відносини - договірними, що, на його думку, виключає застосування до спірних сум положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

ІV. Мотиви, з яких виходив Суд, та застосовані норми права

4.1. Позовні вимоги позивача заявлені як вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів і ґрунтуються на положеннях статті 1212 ЦК України, виходячи з твердження про відсутність договірних правовідносин щодо спірних сум.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

За змістом частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких питання про вину набувача не має значення. Важливим є лише факт неправомірного набуття або збереження майна однією особою за рахунок іншої.

Зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за одночасної наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна однією особою; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для такого набуття або збереження.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті та юридичному змісту правовідносин. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими нормативними актами чи правочином.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, а також у постановах Верховного Суду від 26.10.2019 у справі № 520/4210/18, від 20.03.2019 у справі № 753/20633/15-ц.

Верховний Суд послідовно наголошує на принципово важливому положенні: у разі виникнення спору щодо набуття або збереження майна договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 ЦК України. Як висловив ВС у постанові від 20.03.2019 у справі № 753/20633/15-ц, у разі існування між сторонами дійсного договору спір про повернення коштів має вирішуватися за правилами, які регулюють відповідний вид договору, а не за нормами про безпідставне збагачення.

Логіко-правова основа цього підходу витікає зі змісту ключових норм Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, а також із дій, які, хоч не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків належать, зокрема, договори та інші правочини.

Частинами першою, четвертою статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Частина перша статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень наведених норм ЦК України в сукупності з нормою частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №753/20633/15-ц.

Поворотна фінансова допомога за визначенням пункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. За своєю правовою природою договір про надання поворотної фінансової допомоги є договором позики, передбаченим статтею 1046 ЦК України.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передання коштів, а не з моменту складення письмового документа. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором (ч. 2 ст. 1049 ЦКУ). Позика вважається поверненою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦКУ).

Щодо доказування обставин справи кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України (стандарт доказування). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; достатніми вважаються докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. При оцінці достатності доказів суд керується цими стандартами, які є важливим елементом змагальності судового процесу (ВС постанова від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17). Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, сформованим на підставі всебічного, повного й об`єктивного дослідження наявних у справі доказів. Жоден доказ не має наперед встановленої сили, а пояснення сторін є засобом доказування та підлягають оцінці разом з іншими доказами, з урахуванням їх узгодженості або суперечливості.

4.2. Оцінка доказів за предметом спору

Дослідивши письмові докази та пояснення сторін, суд встановив наступне.

У матеріалах справи містяться копії договорів про надання поворотної фінансової допомоги № 20-06/23-01 від 20.06.2024, № 28-06/24-02 від 28.06.2024 та № 05-08/24-04 від 05.08.2024. Зі змісту цих документів убачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договірних зобов`язань: предмета договору (надання поворотної фінансової допомоги у сумах 140 000 грн, 38 000 грн та 18 000 грн відповідно), строків дії договорів та порядку повернення коштів («за вимогою позикодавця»). Тексти договорів підписані від імені обох сторін ( ОСОБА_1 та ТОВ «Комфортбуд-777»), на них міститься відбиток печатки Товариства, що відповідає вимогам письмової форми договору позики, встановленим статтями 1046-1047 ЦК України.

Позивачем подані платіжні інструкції, які прямо засвідчують фактичне перерахування ним грошових коштів на рахунок відповідача у сумах, визначених у договорах, із зазначенням у призначенні платежу номера та дати кожного договору. Таке посилання в платіжних документах на реквізити договорів демонструє, що платежі здійснювалися саме у виконання договірних зобов`язань. З урахуванням припису частини першої статті 1046 ЦК України про те, що договір позики вважається укладеним з моменту передання коштів, такі платіжні документи є належним доказом як факту передачі коштів, так і факту реального укладення договорів.

Факт отримання спірних сум представником відповідача у судовому засіданні не заперечувався; навпаки, відповідач наполягав на існуванні договірних відносин з надання поворотної фінансової допомоги. Така позиція узгоджується зі змістом договорів і платіжних документів та додатково підтверджує договірну природу правовідносин.

Пояснення позивача щодо перерахування коштів на виконання договорів про надання поворотної фінансової допомоги узгоджуються з текстами договорів та платіжних документів і не спростовані відповідачем, що засвідчує існування договірних зобов`язань.

4.3. Оцінка доводів позивача про неукладеність договорів

Позивач обґрунтовував свою позицію посиланнями на відсутність особистого підпису директора відповідача на договорах та на пояснення директора ТОВ «Комфортбуд-777» Асюченка В.В., викладені у відзиві та процесуальних клопотаннях в іншій, господарській справі № 902/78/25, провадження в якій залишено без розгляду

Водночас у межах цього провадження позивач не подав оригіналів спірних договорів для порівняння з копіями, не заявляв клопотань про витребування таких оригіналів з іншої справи, не ініціював проведення почеркознавчої експертизи та не заявив клопотань про допит свідків щодо обставин підписання договорів. За таких умов його твердження про неособисте підписання договорів директором ґрунтуються лише на припущеннях і не підтверджені жодними належними, допустимими та достатніми доказами у розумінні статей 76-81 ЦПК України.

Посилання позивача на зміст відзиву та процесуальних клопотань директора товариства в господарській справі № 902/78/25 суд оцінює критично з огляду на таке.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як неодноразово наголошував Верховний Суд, преюдиційне значення мають лише ті фактичні обставини, які безпосередньо досліджувалися й були встановлені судом, відображені в мотивувальній частині судового рішення та підтверджені належними доказами, тоді як правова оцінка таких обставин чи твердження сторін преюдиційного значення не мають.

У справі № 902/78/25 рішення по суті спору не ухвалено, провадження залишено без розгляду, а тому жодних обставин щодо неукладеності спірних договорів чи непідписання їх директором товариства судовим рішенням не встановлено. Відсутність судового рішення, яке набрало законної сили, виключає можливість застосування преюдиції в розумінні статті 82 ЦПК України.

Пояснення сторони, викладені у відзиві та процесуальних клопотаннях в іншому судовому провадженні, самі по собі не є преюдиційними обставинами та не звільняють позивача від обов`язку доказування. Вони належать до засобів доказування (стаття 76 ЦПК України), підлягають оцінці судом разом з іншими доказами (стаття 89 ЦПК України) і не можуть розглядатися як встановлені судом факти доти, доки не відображені в судовому рішенні, що набрало законної сили.

Верховний Суд у своїй практиці підкреслював, що об`єктивні межі преюдиції стосуються саме обставин, встановлених судовим рішенням, а не тверджень чи припущень сторін у відповідних провадженнях. Отже, посилання позивача на пояснення директора відповідача, надані в іншій справі, не може замінити належного доказування відсутності волевиявлення відповідача на укладення спірних договорів у цьому провадженні.

За таких обставин доводи позивача про неукладеність договорів зводяться до припущень і не спростовують установленого судом на підставі досліджених письмових доказів факту існування між сторонами договірних правовідносин.

4.4. Висновок щодо третьої умови кондикційного зобов`язання

Позивач не надав жодних належних доказів, які б засвідчили неукладеність договорів, їх недійсність у встановленому законом порядку, відсутність волевиявлення відповідача на їх укладення або відсутність правової підстави для набуття коштів. Натомість подані позивачем самим докази (копії договорів і платіжні інструкції) переконливо доказують існування такої підстави у вигляді укладених договорів позики.

Отже, позивач не довів третьої необхідної умови для виникнення кондикційного зобов`язання - відсутності правової підстави для набуття відповідачем грошових коштів. Договори поворотної фінансової допомоги, не визнані недійсними, свідчать про існування договірних зобов`язань щодо надання та повернення коштів, що виключає можливість кваліфікувати отримані суми як безпідставно набуте майно.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням нею процесуальних дій. На позивачеві лежав обов`язок надати суду докази, достатні для підтвердження всіх трьох умов для виникнення кондикційного зобов`язання. Позивач обрав статтю 1212 ЦК України як правову підставу позову та самостійно побудував позицію на твердженнях про неукладеність договорів, однак під час розгляду справи не скористався усіма доступними процесуальними засобами для доведення цих тверджень. Внаслідок цього позивач не виконав своєї юридичного обов`язку щодо доказування.

Принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, передбачає, що суд розглядає справу в межах обраних позивачем вимог та підстав позову. У цій справі позивач обрав як спосіб захисту вимогу про стягнення грошових коштів як безпідставно набутого майна на підставі статті 1212 ЦК України, не заявляючи вимог про стягнення заборгованості за договорами позики. З огляду на принцип диспозитивності суд не вправі змінювати обрані позивачем підстави позову та виходити за межі заявленого способу захисту.

V. Висновок суду

З урахуванням вимог статей 76, 77, 81, 89 ЦПК України щодо обов`язку сторони довести обставини належними доказами та заборони ґрунтуватися на припущеннях, суд оцінює доводи позивача про неукладеність договорів як такі, що не підтверджені жодними доказами й не спростовують установленого на підставі письмових доказів факту існування договірних правовідносин.

Сукупність наявних у справі доказів - копій договорів, платіжних інструкцій із посиланням на реквізити договорів та послідовних пояснень сторін свідчить про те, що між позивачем та відповідачем фактично склалися й були належним чином оформлені правовідносини договірного характеру, які за своєю правовою природою є договорами позики. Передача коштів здійснювалася на виконання укладених договорів, а не поза межами правового зв`язку, що виключає можливість кваліфікувати отримані суми як безпідставно набуте майно.

Позивач не довів третьої необхідної умови для виникнення кондикційного зобов`язання - відсутності правової підстави для набуття відповідачем коштів. Договори поворотної фінансової допомоги, не визнані недійсними, свідчать про існування договірних зобов`язань щодо надання та повернення коштів.

За таких обставин грошові кошти, сплачені позивачем за договорами № 20-06/23-01 від 20.06.2024, № 28-06/24-02 від 28.06.2024 та № 05-08/24-04 від 05.08.2024, не можуть бути кваліфіковані як безпідставно набуті за статтею 1212 ЦК України і не підлягають поверненню на підставі цієї норми. З огляду на обраний позивачем спосіб захисту позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів, інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягають.

VІ. Розподіл судових витрат

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 7 554 грн 44 коп, що підтверджується платіжною інструкцією від 07.08.2025 (а.с. 36). Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає залишенню за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2-5, 7, 8, 10-13, 81, 83, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортбуд-777» про стягнення безпідставно збережених коштів та інфляційних витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортбуд-777», місце знаходження: вул. Наконечного, буд. 12, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область, 24321, .

Повна форма судового рішення виготовлена 30.01.2026.

Суддя