Справа № 953/861/26
УХВАЛА

"02" лютого 2026 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді- Лисиченко С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Харкова із заявою, якою прохає суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки AUDI Q5, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_2 та заборонити іншим особам, в тому числі відповідачу ОСОБА_2 та особам, які будуть діяти за його довіреностями, вчиняти буд-які дії щодо вказаного транспортного засобу.

В обгрунтування заяви вказує, що він, ОСОБА_1 , починаючи з 2022 року проживав однією сім`єю разом з ОСОБА_2 , 2002 року народження. За період спільного проживання, в 2025 році вони придбали транспортний засіб марки AUDI Q5, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_2 (надалі спірний транспортний засіб). При реєстрації спірного транспортного засобу він був зазначений із правом користування. На теперішній час між ними суттєво погіршились відносини. Вони проживають окремо один від одного. Оскільки ключі від спірного транспортного засобу знаходяться у ОСОБА_2 , остання не дає йому користуватись їх спільно набутим майном спірним транспортним засобом. А отже, вважає, що ОСОБА_2 порушує його право власності на спільно набуте майно - транспортний засіб марки AUDI Q5, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_2 . Також, є побоювання, що остання може самостійно його продати, без його згоди, а отже можливий продаж призведе до порушення належного йому права власності на спільно набуте майно.

Вказує, що він має намір звернутись до суду з позовом про розподіл спільно набутого майна - транспортного засобу марки AUDI Q5, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_2 . Предметом спору по данній справі є розподіл спільно набутого майна позивача і відповідача транспортний засіб марки AUDI Q5, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_2 . Зазначений транспортний засіб придбаний за їх спільні кошти за час спільного проживання. А отже, є підстави вважати, що транспортний засіб, без його згоди може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Саме для прийняття такого рішення стало те, що ОСОБА_2 відкликала право користування ОСОБА_1 спільний майном. Оскільки в електронній базі «ДІЯ» стало відображатись те, що остання подала заяву по усунення його від права користування належним транспортним засобом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2026 заяваа розподілена судді Лисиченко С.М.

Суд, вивчивши заяву та додані до неї документи, приходить до таких висновків.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів. Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику (пункти 3, 4 частини першої, частина друга, п`ята статті 151 ЦПК України).

Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. […] Цей спір стосується, зокрема, майнових прав на частину будинку. Апеляційний суд встановив, що відповідачка під час розгляду справи зареєструвала право власності на будинок. Тому через ризик його відчуження на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту ј частини будинку може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову. Те, що відповідачка проживає у будинку впродовж десяти років і після державної реєстрації її права власності на нього ще не вчинила дії, що могли би підтвердити намір відчужити будинок, зокрема, не зверталася до ріелторів і не розміщувала оголошення про продаж, не спростовують висновки апеляційного суду про наявність у відповідачки як в одноособового власника можливості вільно розпорядитись будинком, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Крім того, той вид забезпечення позову, який застосував апеляційний суд, є домірним заявленим позовним вимогам. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки будинок залишається в її володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини, якої стосується спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23) зазначено, що «жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Тому Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії. […] Апеляційний суд обґрунтовано прийняв до уваги, що без вжиття заходів забезпечення позову відповідачка має можливість безперешкодно відчужити спірне нерухоме майно. Водночас відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки квартира залишається в її володінні та користуванні».

ОСОБА_1 у поданій до суду заяві про забезпечення позову зазначено, що він має намір звернутись до суду з позовом про розподіл спільно набутого майна - транспортного засобу марки AUDI Q5, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_2 . Предметом спору по данній справі є розподіл спільно набутого майна позивача і відповідача транспортний засіб марки AUDI Q5, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_2 .

Метою забезпечення позову, до його подачі, заявник зазначає вжиття судом заходів щодо охорони його матеріальних інтересів від можливих недобросовісних дій ОСОБА_2 щодо відчуження спільно набутого з ОСОБА_1 майна - транспортного засобу марки AUDI Q5, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , оскільки у випадку його відчуження це може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення про розподіл спільно набутого майна у разі задоволення судом позовних вимог.

З наданих ОСОБА_1 матеріалів до заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви вбачається, що між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова група «ТАС» 19.11.2025 укладено Поліс №233934014 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб AUDI Q5, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_2 .

З наданих суду копій електронних документів роздруківок з державного застосунку ДІЯ вбачається, що 19.11.2025 зареєстровано транспортний засіб AUDI Q5, державний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_1 вказаний належним користувачем.

Разом із цим, мається запис про те, що наявна заява про скасування належного користувача, яка проходить опрацювання в сервісному центрі МВС.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом ( ч.1 ст.81 ЦПК України)

З огляду на зазначене, те, що заявник має намір звернутись до суду з позовом про розподіл спільно набутого майна - транспортного засобу марки AUDI Q5, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , а предметом спору по данній справі є розподіл спільно набутого майна позивача і відповідача транспортний засіб марки AUDI Q5, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , та враховуючи існування ризику відчуження відповідачкою спірного рухомого майна, суд доходить висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження такого майна, оскільки у випадку його відчуження це може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення про розподіл спільно набутого майна у разі задоволення судом позовних вимог.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_2 , оскільки арештоване майно фактично перебуває у її володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Вказаний вид забезпечення на переконання суду буде співмірними із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви.

Обраний судом вид забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує прав юридичної особи, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання можливого судового рішення.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення позову відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

При цьому, суд роз`яснює, що що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 81, 149-153, 157, 258, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову до його подачі, шляхом заборони відчуження належного ОСОБА_2 рухомого майна, а саме: транспортного засобу марки AUDI Q5, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_2 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Відповідно до ч.4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Роз`яснити заявнику, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвалу залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дані стягувача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Дані боржника: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя - С.М. Лисиченко