Справа № 203/6116/25
Провадження № 2/202/1137/2026
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2026 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.,

за участю: секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

представника позивача Алєксєєнко Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Алєксєєнко Р.Ю. звернулась до Центрального районного суду міста Дніпра з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих у зв`язку із вилученням товару в розмірі реальної ринкової вартості вилученого нежитлового приміщення, що складає 440099,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 з ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №63а, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, 01.04.2025 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 203/2781/24 (провадження № 2/0203/124/2025) ухвалено рішення, яким витребувано вказане нежитлове приміщення від ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Підставою для витребування майна судом зазначено те, що спірне нерухоме майно безпідставно вибуло із комунальної власності територіальної громади міста Дніпра у приватну власність фізичних осіб, а саме: спочатку до ОСОБА_3 , а потім на підставі договорів купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно.

Таким чином, оскільки нежитлове приміщення на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 203/2781/24 (провадження № 2/0203/124/2025) від 01.04.2025 р. у Позивача було витребуване, він має право на відшкодування збитків в розмірі реальної ринкової вартості вилученого нежитлового приміщення, а саме 440 099 грн.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 01 вересня 2025 року цивільну справу № 203/6116/25 за позовом ОСОБА_1 передано за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпра.

01 жовтня 2025 року цивільна справа № 203/6116/25 надійшла до Індустріального районного суду міста Дніпра та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2025 року для її розгляду визначено суддю Мачуського О.М.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 жовтня 2025 року справу прийнято та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 01 грудня 2025 року закрито підготовче провадження.

Представник позивача - адвокат Алєксєєнко Р.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що позивач придбав нежитлове приміщення у відповідача. Разом з тим, в подальшому вказане приміщення було витребувано на користь ДМР у зв`язку з безпідставністю вибуття його з комунальної власності. У зв`язку з вказаним позивач просить стягнути на його користь ринкову вартість вказаного приміщення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 25.10.2023 року, укладеного між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), продавець передає у власність покупця, а покупець приймає придатне для використання за призначенням нежитлове приміщення АДРЕСА_2 (п. 1 договору).

Вищезгадане нежитлове приміщення належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чалою В.О. від 19.09.2016 року за №669; право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Чалою В.О. 19.09.2016 року, номер запису про право власності: 16529826, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 (п.2 договору).

Договір є нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. 25.10.2023 року, зареєстровано в реєстрі за №1301.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2025 року у справі № 203/2781/24 (провадження № 2/0203/124/2025) позов Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування майна задоволено повністю. Витребувано від ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75; ) нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення №63 «А», загальною площею 15,3 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Підставою для витребування майна судом зазначено те, що спірне нерухоме майно безпідставно вибуло із комунальної власності територіальної громади міста Дніпра у приватну власність фізичних осіб, а саме: спочатку до ОСОБА_3 , а потім на підставі договорів купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно. Оскільки ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу вважався власником спірного нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності, виданого 19.10.1999 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі довідки ДДП пвл Придніпровської залізниці від 25.08.1998 року, та рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.04.1999 року №1835, зареєстрованого в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 19.10.1999 року, записаного в реєстрову книгу №ХХХІV за реєстровим №93. Проте, як встановлено судом, відповідно до листів КП «ДМБТІ» ДМР від 15.12.2023 року та Управління архівної справи ДМР від 07.02.2024 року «Про надання інформації», реєстрація свідоцтва про право власності, виданого 19.10.1999 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, КП «ДМБТІ» ДМР не проводилась; в реєстровій книзі №ХХХІV за реєстровим №93 зареєстроване нерухоме майно за іншою адресою, та за 1999 рік рішення виконавчого комітету ДМР від 19.04.1999 року №1835 не існує. Тому ОСОБА_3 не мав права відчужувати спірне нерухоме майно. При цьому всі наступні правочини у ланцюгу відчуження спірного об`єкта нерухомості вказують на те, що відповідач не є стороною недійсного правочину.

Тому власником спірного нерухомого є територіальна громада міста Дніпра в особі ДМР, а спірне нерухоме майно вибуло з володіння власника поза його волею шляхом відчуження його особою, яка не мала права відчужувати спірне майно, тобто першочергово ОСОБА_3 на користь добросовісних набувачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав (частина перша статті 661 ЦК України).

Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (частина третя статті 623 ЦК України).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 08 липня 1986 року у справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації. Тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України.

У разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до його продажу. Разом з тим, вирішуючи питання про грошове стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суд має виходити з того, що вартість спірного майна визначається погодженням сторін, а за його відсутності дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в цьому населеному пункті чи місцевості.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі № 6-1376цс16 та у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 640/14719/15-ц (провадження № 61-18323св18). Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постановах від 31 травня 2021 року у справі № 127/6582/16- (провадження № 61-2724св21), від 06 жовтня 2021 року у справі № 460/2694/17 (провадження № 61-6146св21).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 335/7363/15-ц (провадження № 61-18149св18) зроблено висновок, що позивачка є добросовісним набувачем майна, а тому відповідачка має відшкодувати збитки відповідно до статті 661 ЦК України в сумі, отриманій нею від позивачки за договором купівлі-продажу спірної квартири (аналогічні висновки зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 206/1193/16-ц (провадження № 61-30679св18), в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 520/6824/18 (провадження № 61-7468св21), у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 травня 2019 року у справі № 711/10437/17 (провадження № 61-43157св18)).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 122 постанови від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 звернула увагу на те, що в разі повернення земельної ділянки від кінцевого набувача законодавство України надає йому додаткові ефективні засоби юридичного захисту. Кінцевий набувач не позбавлений можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до проміжної набувачки, в якої придбав земельну ділянку, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України. Таку саму вимогу може заявити і проміжна набувачка до первинного набувача. Вказане відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2510цс15 (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц (пункт 93), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 63), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 125.6.3)).

У постанові від 03.07.2023 року у справі № 369/6092/20 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що продавець товару, вилученого за рішенням суду, повинен відшкодувати покупцю збитки у вигляді дійсної вартості майна, тобто з урахуванням ринкових цін, що існували у місці, де зобов`язання має бути виконане на день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ринкова вартість нежитлового приміщення № 63А, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , складає 440 099 грн. (чотириста сорок тисяч дев`яносто дев`ять гривень 00 копійок), що підтверджується звітом про оцінку майна нежитлового приміщення, загальною площею 15,30 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , складений ТОВ «БАЗІСЦЕНТР» 06.08.2025 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №71/2024 від 06.02.2024).

Враховуючи, вищевикладене наявні всі підстави для відшкодування збитків, завданих у зв`язку із вилученням товару в порядку ст. 661 ЦК України, в розмірі реальної ринкової вартості вилученого нежитлового приміщення, а саме 440 099 грн. (чотириста сорок тисяч дев`яносто дев`ять гривень 00 копійок).

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3520,80 грн., підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 остання адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 ) збитки від вилучення за рішенням суду нежитлового приміщення №63 «А», загальною площею 15,3 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 440 099 грн. (чотириста сорок тисяч дев`яносто дев`ять гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 остання адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 ) судові витрати у розмірі 3520,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мачуський