Справа № 203/667/26
Провадження № 2/0203/1327/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Єдаменко С.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В порядку, визначеному ст.33 ЦПК України, 26 січня 2026 року була розподілена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ознайомившись із позовною заявою слід дійти висновку про необхідність передачі справи за підсудністю на розгляд іншого суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.ч.6, 8 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що відповідач значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376, м. Гірник віднесено до тимчасово окупованих територій.

Суд враховує, що оскільки офіційне місце реєстрації відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території, останнє не може вважатися офіційною адресою фізичної особи, за якою вона може отримувати кореспонденцію.

Частинами 1, 2 ст.1 Закону України «Про забезпечення праві і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 зазначеного вище Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно ст.41 Закону України «Про забезпечення праві і свобод внутрішньо переміщених осіб» Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб.

Відповідно до ч.1 ст.5 «Реєстрація місця проживання внутрішньо переміщеної особи» Закону України «Про забезпечення праві і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29.07.2019 року у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі ст.5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.1 цього Закону.

Відповідно до відповіді з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери відповідач, як внутрішньо переміщена особа, взятий на облік та фактично проживає з 10.09.2024 р. за адресою: АДРЕСА_2 , що розташовано на території Павлоградського району Дніпропетровської області.

Таким чином, оскільки на момент пред`явлення позову відповідач, як внутрішньо переміщена особа, був взятий на облік та фактично проживає за зазначеною вище адресою, справа не підсудна Центральному районному суду міста Дніпра та відповідно до ч.1 ст.27, п.1 ч.1, ч.3 ст.31 ЦПК України підлягає передачі на розгляд за підсудністю за місцем обліку та мешкання відповідача, як внутрішньо переміщеної особи, до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст.27, 31, 187, 258-260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (справа № 203/667/26, провадження № 2/0203/1327/2026) передати за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (адреса: 51400, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 135).

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст.261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя С.В. Єдаменко