Справа №613/1468/25 Провадження № 2/613/102/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сеник О.С.,

за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 613/1468/25 за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «ПУМБ» звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 ,у якому просить стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070): 1) заборгованість в сумі 165939,52 грн; 2) витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори:

1. 11.01.2021 кредитний договір №901, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 50000 грн.;

2. 10.09.2021 кредитний договір №101, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 43000 грн.;

3. 29.12.2021 кредитний договір №401, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 34000 грн..

Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.04.2025 склала:

1) по кредитному договору від 11.01.2021 № 901 93509,56 грн, з яких: 43858,11 грн заборгованість за кредитом; 49651,45 грн заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією;

2) по кредитному договору від 10.09.2021 № 101- 36038,5 грн., з яких: 19533,11 грн заборгованість за кредитом; 4,75 грн заборгованість процентами; 16500,64 грн заборгованість за комісією;

3) по кредитному договору від 29.12.2021 № 401- 36391,46 грн, з яких: 19088,30 грн заборгованість за кредитом; 3,84 грн, заборгованість процентами; 17299,32 грн заборгованість за комісією.

Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за вказаними договорами у загальному розмірі 165939,52 грн.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 01.09.2025 позовну заяву АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання.

24.12.2025 від представника ОСОБА_1 адвоката Пономаренка П.О., до суду надійшло заперечення, у якому він зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборговності необгрунтований та не підтверджений первинними бухгалтерськими документами. Позивач на підтвердження наявної суми заборгованості надав лише довідку про укладений договір щодо видачі кредиту, на яку посилався як на обгрунтований розрахунок боргу. Зазначена довідка містить таблиці надходження коштів.

Вказав, що із врахуванням часткового погашення відповідачкою заборгованості за кредитним договором, позивач не зазначив залишок заборгованості відповідачки за договором, який підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача. Вказав на відсутність обгрунтованого розрахунку позивачем, відсутність у ньому періодів прострочення та даних про те, яка процентна ставка підлягає застосуванню, з огляду також на те, що умовами договору визначено фактично декілька альтернативних строків, у межах яких здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів, та можливе застосування відсоткової ставки у розмірі 2% або 3% залежно від строку внесення платежів.

Відсутність детального розрахунку не підтверджує правильності нарахування відсотків за кредитним договором, наявності у позичальника боргу у розмірі, заявленого до стягнення кредитодавцем. Надані позивачем документи лише констатують заборгованість у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявності, походження і розмір.

Вимога про нарахування і сплату відсотків, які є явно завищеною, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч. 1,2 ст. 625 ЦК України засадам справедливості, добросовістності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків створює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання прцоенти перетворюється на несправедливий непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідачка не могла оцінити належно.

Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, вказав, що керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка та її представник в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення судового засідання не подали.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідач письмово висловив свою правову позицію, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

10.09.2021 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №101, шляхом власноручного підписання заяви №101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 43000,00 грн.

Відповідно до змісту заяви №101 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 10.09.2021, відповідачка ОСОБА_1 ознайомлена та погодилася з умовами договору, про що свідчить наявність її власноручного підпису, тобто сторонами договору погоджено розмір відсоткової ставки, розмір щомісячних платежів, розмір комісії, графік платежів, визначено платіжні періоди з 10.09.2021 по 10.09.2023, повернення кредиту щомісячними рівними платежами у сумі 3077,55 грн та 3077,51 грн (останній платіж), усього за 24 місяці 73861,16 грн.

ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені основні умови кредитування. Строк кредитування - 24 місяці. Процентна ставка 0,01% річних, 2,99% - щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Факт перерахування коштів кредитодавцем ТОВ «ПУМБ» відповідачці за кредитним договором №101 від 10.09.2021 у сумі 43000,00 грн підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № TR52057531.70539.8810 від 10.09.2021 (призначення платежу надання кредитних коштів за договором №101 від 10.09.2021).

Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 09.04.2025 за договором №101 від 10.09.2021 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 36038,50 грн, а саме: 19533,11 грн заборгованість по сумі кредиту; 4,75 грн заборгованість по процентах, 16500,64 грн заборгованість по комісії.

Також, 29.12.2021 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №401, шляхом підписання заяви №401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 34000,00 грн на загальні споживчі цілі, строком на 24 місяці, зі встановленим розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 % розміром процентної ставки 0,01 % річних.

Відповідно до змісту заяви №401 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 29.12.2021, відповідачка ОСОБА_1 ознайомлена та погодилася з умовами договору, про що свідчить наявність її власноручного підпису, тобто сторонами договору погоджено розмір відсоткової ставки, розмір щомісячних платежів, розмір комісії, графік платежів, визначено платіжні періоди з 29.12.2021 по 29.12.2023, повернення кредиту щомісячними рівними платежами у сумі 2433,41 грн та 2433,39 грн (останній платіж), усього за 24 місяці 58401,82 грн.

ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту, у якому також зазначені основні умови кредитування.

Факт перерахування коштів кредитодавцем ТОВ «ПУМБ» за договором №401 від 29.12.2021 на картковий рахунок ОСОБА_1 підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № TR.54941952.112370.8810 від 29.12.2021 на суму 34000,00 грн (призначення платежу надання кредитних коштів за договором №401 від 29.12.2021.

Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 09.04.2025 за договором №401 від 29.12.2021 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 36391,46 грн, а саме: 19088,30 грн заборгованість по сумі кредиту; 3,84 грн заборгованість за процентами, 17299,32 грн заборгованість за комісією.

Крім того, 11.01.2021 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 901, шляхом підписання заяви №901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді кредитного ліміту у сумі 30000,00 грн, який в подальшому було збільшено до 50000,00 грн, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту.

ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені основні умови кредитування. Строк кредитування - 12 місяців, який зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін. Стандартна процентна ставка 47,88% річних.

Відповідно до розрахунку заборгованості, доданим до позовної заяви, станом на 09.04.2025 за договором 901 від 11.01.2021 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 93509,56 грн, а саме: 43858,11 грн заборгованість за сумою кредиту; 49651,45 грн заборгованість за відсотками.

Підписавши заяви (№101 від 10.09.2021, №401 від 29.12.2021 та 901 від 11.01.2021) на приєднання до договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ОСОБА_1 підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг (в редакціях, чинних на дату укладання кредитних договорів).

Позивачем АТ «Перший Український Міжнародний Банк» з метою досудового добровільного врегулювання спору на адресу позичальника ОСОБА_1 було направлено письмову вимогу (повідомлення) (вих. № КНО-44.2.2/580) від 10.04.2025 про повернення коштів, в якій було зазначено, що станом на 09.04.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 165939,52 грн.

Наявність заборгованості за кредитними договорами зумовила звернення АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до суду за захистом своїх прав.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З викладеного вище вбачається, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 , було укладено кредитні договори (№101 від 10.09.2021, №401 від 29.12.2021 та 901 від 11.01.2021) у письмовій формі, відповідно до яких відповідачка отримала кредитні кошти.

Доказів повернення відповідачкою кредитів та сплати процентів і комісії за користування кредитними коштами у повному обсязі матеріали справи не містять.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання у повному обсязі не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту), нараховані проценти та комісії за користування кредитом у повному розмірі не повернула, внаслідок чого виникла вказана заборгованість.

Суд зазначає, що виходячи зі змісту письмових заперечень на позов, ОСОБА_1 факту отримання коштів у кредит та укладення кредитних договорів не заперечує, а лише вказує, що відсотки є завищеними.

Крім того, відповідачка вказує, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості.

Разом з тим, суд зауважує, що позивачем було надано до матеріалів справи розрахунки заборгованості ОСОБА_1 перед АТ "ПУМБ" по кожному з договорів, у яких детально відображено механізм виникнення заборгованості та відображено факти погашення заборгованостей по датам, порядок нарахування процентів та ставку, за якою вони нараховувались.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що ОСОБА_1 не заперечує факт отримання кредитних коштів, і цей факт підтверджено банківськими виписками по рахунку відповідачки, доводи представника відповідача про необгрунтованість вказаних розрахунків є безпідставними.

За приписами ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Слід вказати, що відповідачка, вважаючи завищеним розмір заборгованості, у т.ч. в частині заявлених до стягнення відсотків, не надала суду свого розрахунку заборгованості, та не зазначила, чому саме вважає розмір відсотків завищеним, не надала доказів того, що нарахування відсотків суперечить умовам кредитних договорів № 901 від 11.01.2021, №101 від 10.09.2021та №401 від 29.12.2021.

Будь-яких доказів, які свідчили б про погашення заборгованості за кредитами або її частини, відповідачкою не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за основним платежем (тілом кредиту) та відсотками у загальному розмірі 132139,56 грн підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за комісією по договорам №101 від 10.09.2021 та №401 від 29.12.2021 в загальному розмірі 33799,96 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі п. 4 ч. ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом це, серед іншого, витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19(провадження № 14-44цс21).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 (провадження № 61-18751св21) вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів існування, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пунктів 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісійну плату за обслуговування кредиту, розрахунково-касове обслуговування є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в Графіках платежів до кредитних договорів №101 від 10.09.2021 та №401 від 29.12.2021. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості за договором №101 від 10.09.2021 становить 1285,70 грн щомісячно та за договором №401 від 29.12.2021 у розмірі 1016,60 грн щомісячно.

При цьому у вказаних кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх банком зі споживачем при укладенні договору, то положення кредитних договорів щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 8 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі №755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) викладено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 33799,96 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 79,63%, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1928,96 грн (2422,40 грн* 79,63/100).

Керуючись ст.ст.4, 10-13, 76-81, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.263-265, 268, 273-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 132139,56 грн (сто тридцять дві тисячі сто тридцять дев`ять грн. 56 коп.) та витрати по сплаті судового бору у розмірі 1928,96 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять вісім грн. 96 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 30.01.2026.

Суддя О.С. Сеник