Справа № 152/1698/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 січня 2026 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Роздорожна А.Г.

за участі секретаря судового засідання Сербіної М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу

за позовом адвоката Славінської Н.Л.,

в інтересах ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

вимоги позивачки: про стягнення аліментів на утримання дитини

учасники справи не викликалися,

після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Представник позивачки звернулася до суду з цим позовом та вказала, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28 березня 2021 року. Так, як спільне життя в шлюбі не склалося, то в провадженні Шаргородського районного суду перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільна дитина сторін проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, тоді як відповідач добровільно коштів на утримання дочки не надає. Позивачка самостійно утримує дитину та всі свої доходи витрачає на неї. Позивачці відомо, що відповідач здоровий, працездатний, не має на утриманні інших осіб, не має протипоказань щодо працевлаштування, а тому має можливість та повинен утримувати свою малолітню дочку, так як є прикордонником та працює у військовій частині, де отримує заробітну плату, розмір якої становить від 23000 грн до 50000 грн щомісячно. Також, позивачці відомо про щомісячні доплати, які отримує відповідач, в розмірі 10000 грн за службу у прикордонному загоні. Представник позивачки просила стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-6).

2. На підтвердження позовних вимог представник позивачки надала суду копію паспорта позивачки, копію витягу з реєстру територіальної громади, копію свідоцтва про шлюб та свідоцтв про народження дитини, копію паспорта відповідача, довідки.

3. Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Пограничний Артур Михайлович 13 січня 2026 року подав до суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, у якому зазначив, що відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого вони мають спільну дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач на даний час працює офіційно, зокрема, проходить військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні, військова частина НОМЕР_2 , де отримує дохід в розмірі від 21000 до 23000 грн. Твердження позивачки про те, що дохід відповідача становить до 50000 грн є припущенням останньої, так як відповідних доказів на підтвердження вказаної інформації, позивачкою до позовної заяви не долучено. Крім витрат на оплату аліментів на утримання дитини, у відповідача ще є витрати на придбання продуктів харчування, проїзду, одягу, а тому розмір аліментів в 10000 грн є завеликим і присудження аліментів у такому розмірі поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік», становить 2917, тоді як відповідач готовий сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн щомісячно. У свою чергу обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, тому представник відповідача вважає, що 8000 грн буде достатньою сумою для основних та необхідних витрат на дитину. Представник відповідача просив задовольнити позовні вимоги частково та призначити аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісячно, з часу звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття (а.с.27-28).

4. 22 січня 2026 року від представника позивачки - адвоката Славінської Н.Л. до суду надійшла відповідь на відзив, де вона зазначає про те, що відповідач та його представник не виконали вимоги пункту 2 частини 5 статті 178 ЦПК

України та не надіслали позивачці та її представнику відзиву на позов.

З відзиву вбачається, що відповідач ОСОБА_2 на даний час офіційно

працевлаштований проходить службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні, військова частина

№ НОМЕР_2 , та отримує дохід у розмірі від 21000 грн до 23000 грн, однак довідку про доходи не має змоги долучити до відзиву, оскільки бухгалтерія її ще не виготовила.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження того, що відповідач дійсно

звертався до бухгалтерії військової частини із заявою про надання довідки про

доходи, відповідач до відзиву не надав, а чи надав суду, не відомо, оскільки

представник позивачки в особистому електронному кабінеті в системі Електронного

суду відзиву з додатками не виявила. У відзиві відповідач заперечує та вважає припущенням позивача про факт отримання ним доходу від 23000 до 50000 гривень, однак у позовній заяві позивачем було зазначено, що доказів на підтвердження вказаної обставини позивач надати суду не може, оскільки відповідач працевлаштований у військовій частині, але проживаючи спільно однією сім`єю і після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач не приховував від позивача розмір доходу.Позивачка вважає, що вимога про стягнення аліментів з відповідача в

твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн на утримання малолітньої дитини є

обґрунтованою та такою, що буде гарантувати дитині стабільне утримання з боку

батька. Також, дана сума аліментів, дасть змогу позивачці покривати витрати на

особливі потреби дитини, яких з віком дитини буде ставати все більше:

музичну школу, спортивні секції, лікування та не буде змушувати позивачку

додатково звертатися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Зважаючи на те, що відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний

заробіток та періодично отримує доплати до заробітної плати, то аліменти на

утримання малолітньої дитини в розмірі 10000 грн не становитимуть для відповідача

надмірного навантаження, враховуючи, що на його особисте утримання йому

залишиться більше 50% заробітної плати, що дозволить йому повноцінне життя, не

переймаючись тим, що дитині потрібне щоденне повноцінне харчування, періодичне

придбання одягу, взуття, щоденний догляд за станом здоров`я, чим щоденно

переймається саме позивачка. Відповідач просить визначити розмір аліментів, які стягуватимуться з нього на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, так як зазначена сума, яка в порівнянні з прожитковим мінімумом для дітей віком до 6 років, визначеним відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік», на даний час, на думку відповідача є достатньою для покриття самого необхідного для дитини, тоді як відповідачем не враховано того, що прожитковий мінімум для дітей

відповідного віку щороку змінюється, відповідно, повинен збільшуватися і розмір

аліментів. Зважаючи на те, що аліменти стягуватимуться на утримання дитини до

досягнення нею повноліття, то це змусить позивачку повторно звертатися до суду з

позовами до відповідача за захистом інтересів дитини у випадку зростання

соціальних гарантій у аліментних зобов`язаннях, що позивачка вважає

неприпустимим, оскільки така обставина позбавить дитину на отримання стабільного

матеріального утримання з боку батька з метою її гармонійного розвитку та

суперечитиме якнайкращим інтересам дитини.

Позивачка погоджується з твердженням позивача про те, що утримання

дитини має ділитися навпіл, оскільки, відповідно до сімейного законодавства,

матеріально утримувати дитину до повноліття зобов`язані обоє з батьків, незалежно

від того, з ким з них проживає дитина, однак на даний час дитині ще не виповнилося

чотирьох років; дитина ще не самостійна та не володіє належним рівнем умінь і

навичок, тому потребує постійної допомоги з боку дорослого, так як ще з 1 року і 3

місяців у дитини спостерігаються проблеми зі здоров`ям, а саме розлад розвитку

експресивної мови, що підтверджується оглядом та рекомендаціями дитячого невролога.

Позивачка у зв`язку з вищезазначеними обставинами щодо хворобливого

стану здоров`я дитини, не має змоги працювати на постійній основі із зайнятістю на

повний робочий день, а змушена працевлаштовуватися на роботи, які б дозволяли

більше часу здійснювати догляд за дитиною, тому її заробіток не стабільний. Але на

разі дитину утримує сама позивачка, без будь-якої допомоги батька, що ставить її у

скрутне матеріальне становище та у нерівні умови з відповідачем.Враховуючи вищевикладене, представник позивачки вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про

стягнення аліментів є підставними, розмір аліментів є обґрунтованим та ґрунтується

на нормах СК України (а.с. 30-32).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

5. Одночасно з позовною заявою, представник позивачки подала клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та заяву про заочний розгляд справи, у якій просила у випадку виникнення умов, передбачених частиною 1 статті 280 ЦПК України, здійснювати заочний розгляд вказаної справи (а.с.19-20).

6. 13 січня 2026 року від представника відповідача адвоката Пограничного А.М. надійшла заява про вступ в справу в якості представника та відзив на позовну заяву (а.с. 26-28).

7. 22 січня 2026 року від представника позивачки адвоката Славінської Н.Л. надійшла відповідь на відзив (а.с.30-32).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

8. Ухвалою судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк до 12 січня 2026 року відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачці та відповідачу строк до 27 січня 2026 року для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.23).

9. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом.

10. Згідно з копією свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 28 березня 2021 року та зареєстрували його у Шаргородському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №30 (а.с.11).

11. Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони є батьками малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

12. Згідно з довідкою №897 від 11 грудня 2025 року, виданою відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області та довідкою виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 11 грудня 2025 року за №898, малолітня дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає біля позивачки по АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

13. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 зверталася за консультацією до дитячого невролога у приватну клініку «Сучасна педіатрія «Evidence» з приводу проблем зі здоров`ям у дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями первинних консультацій від 10 вересня 2023 року та від 30 листопада 2025 року. Так, згідно заключення дитячого невролога на підставі огляду дитини 30 листопада 2025 року, у дитини наявний розлад розвитку експресивної мови, особливості комунікації та соціальної взаємодії з мінімальними елементами повторюваної поведінки, сенсорна гіперчутливість (а.с.34-37).

14. Крім того, згідно з відповіддю №2280249 від 28 січня 2026 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, щодо отриманих відповідачем ОСОБА_2 доходів, вбачається, що за період з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2025 року розмір доходу останнього становить 317229,09 грн, зокрема, за січень 2025 року 22247 грн, за лютий 2025 року 21754,2, за березень 2025 року 43790 грн, за квітень 2025 року 22247 грн, за травень 2025 року 22247 грн, за червень 2025 року 23008,6 грн, за липень 2025 року 23212,14 грн, за серпень 2025 року 23142,73 грн, за вересень 2025 року 23142,73 грн, за жовтень 2025 року 23142,73 грн, за листопад 2025 року 46152,23 грн, за грудень 2025 року 23142,73 грн (а.с.40).

15. Отже, судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, працює у НОМЕР_1 прикордонному загоні, військова частина НОМЕР_2 , та отримує заробітну плату. Таким чином, з огляду на досліджені судом обставини, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачкою інтереси та утримання дитини, тобто може надавати допомогу на її утримання, проте від добровільного надання щомісячної матеріальної допомоги на утримання дочки ухиляється, оскільки, як вбачається з позовної заяви та досліджених у справі доказів, переважний обсяг обов`язків, пов`язаних з утриманням дочки ОСОБА_4 , покладено на позивачку ОСОБА_1 , що ставить останню в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови.

16. Підставою даного позову є фактичні обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, а також правові норми, на які вона посилається в підтвердження своїх вимог, а саме ненадання відповідачем належної матеріальної допомоги на утримання спільної малолітньої дитини. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про стягнення аліментів.

V. Оцінка Суду.

17. Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їхнього повноліття.

18. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

19. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

20. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

21. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено, що у 2026 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 2817 грн на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості дитини з метою забезпечення гармонійного розвитку.

22. Згідно з частиною першою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

23. Згідно з частиною першою статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

24. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

25. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

26. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

27. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

28. Разом з цим, суд вважає, що позивачка не надала суду доказів на обгрунтування позовних вимог, а саме що відповідач має можливість надавати кошти на утримання дитини саме в розмірі 10000 грн щомісячно, оскільки дитина вже частково перебуває на утриманні матері. Окрім цього, позивачка не зазначила, яку суму грошових коштів вона витрачає на утримання дитини, не підтвердила такі витрати відповідними доказами. Суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При цьому, суд враховує, що відповідач здоровий, працездатний, інших дітей, яких він утримує, не має (відомості протилежного до суду не подав).

29. Тому керуючись принципами розумності, законності та справедливості, Суд знаходить підстави для задоволення позову частково, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно. З огляду на офіційну заробітню плату відповідача, вказана сума становитиме майже 1/4 частину його середньомісячного доходу та буде для нього посильною. За умови надання позивачкою грошового утримання дитині в такому ж розмірі, дитина отримуватиме від обох батьків матеріальне утримання в розмірі 10000 грн, що буде цілком достатньо для її гармонійного розвитку.

30. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

VI. Розподіл судових витрат.

31. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

32. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

33. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

З цих підстав, Керуючись

статтями 137, 141, 259, 263, 264, 265, 279, 430 ЦПК України, на підставі статей 180, 182, 183, 191, 192 СК України, Суд, -

у х в а л и в :

1. Позов адвоката Славінської Наталії Леонтіївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

2. Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн щомісячно, починаючи з 18 грудня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

4. Рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).

Повне рішення суду складено 29 січня 2026 року.

Ім`я (найменування) сторін

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, паспорт № НОМЕР_3 , ід.№ НОМЕР_4 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Представник позивачки: адвокат Славінська Наталія Леонтіївна, що знаходиться за адресою вул. Лесі Українки, 5а. м. Шаргород Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН №001209, видане не підставі рішення Ради адвокатів Вінницької області від 20 серпня 2025 року №8/25, діє на підставі ордеру серії АВ №1258480 від 18 грудня 2025 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_5 , ід.№ НОМЕР_6 , зареєстрований мешканець АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА