Провадження № 2/638/985/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Цвіри Д.М.,
за участю секретаря Пухно М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області про позбавлення батьківських прав,
В грудні 2024, представника позивача ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, якою просила суд:
- позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову наведено, що 07 жовтня 2000 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, який зареєстровано 07.10.2000 року Сахновщинським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №50 (копія додається).
Подружжя за своє подружнє життя 6 разів зверталося до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу: 25.02.2013 року, 01.04.2014 року, 04.11.2019 року, 19.09.2017 року, 17.07.2019 року, 04.10.2023 року (скріншоти з Судової влади долучається).
Однак, ОСОБА_1 кожного разу вірив вмовлянням та обіцянкам дружини щодо виправлення своєї поведінки та залишав позовні заяви без розгляду.
А тому, укладений шлюб між сторонами 07.10.2000 року є чинним.
Так, ще в позовній заяві, поданій через електронний суд 30.11.2023 року було зазначено: Тривалий час подружжя не проживає разом. У лютому 2022 року ОСОБА_2 переїхала від ОСОБА_1 у с. Новомихайлівка Красноградського району Харківської області, а з 24.07.2023 року ОСОБА_2 змінила місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження даного факту долучаю скріншот із застосунку Дія довідки про взяття на облік ВПО (паперовий варіант довідки відсутній, лише електронний).
Згодом, 11.08.2023 року ОСОБА_2 знято з реєстрації за спільною адресою проживання подружжя. (копія позовної заяви долучається на підтвердження даного факту).
Від даного шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про народження долучається).
Також, подружжя виховувало доньку відповідача від першого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка станом на теперішній час заміжня та проживає окремо.
Тобто, навіть під час розгляду справ у судах про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 намагався проживати із ОСОБА_2 однією сім`єю задля дітей.
Однак, ОСОБА_2 остаточно пішла від ОСОБА_1 на початку вересня 2024 року. Діти, у тому числі малолітній ОСОБА_1 , залишилися проживати разом з позивачем.
04.12.2024 року ОСОБА_1 з відкритого сайту Судова влада стало відомо про те, що його дружина вкотре звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.
Відповідач з вересня 2024 року все менше і менше приділяла уваги дітям, взагалі не цікавиться їхніми потребами, життям та розвитком.
ОСОБА_2 не працює, неналежним чином витрачає кошти, які потрібні для утримання дітей та ведення домашнього господарства - більшою мірою вони йдуть на алкоголь та транквілізатори (гідазепам), які відповідач самостійно вживає кожного дня великим дозуванням не консультуючись з лікарями.
Так, 27.10.2024 року відповідач приїхала в будинок ОСОБА_1 начебто до дітей, щоб їх побачити. Однак, замість того, щоб проводити час з сином, ОСОБА_2 просила гроші у позивача на алкоголь, що підтверджується долученими доказами (аудіозапис). Позивач надав дружині кошти за умови, що вона ще купить продукти, тому, ОСОБА_2 купила собі алкогольні напої та випивала весь вечір. А 28.11.2024 року ОСОБА_2 запросила свою сестру, ОСОБА_5 , яка вчинила бійку з ОСОБА_4 (старша донька відповідача).
Тобто, перебуваючи в будинку позивача, ОСОБА_2 та її сестра почали сваритися спочатку між собою, а в подальшому з дітьми, внаслідок чого ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_2 застосувала фізичну силу до ОСОБА_4 (аудіозапис НОМЕР_1 з 4 хв. 10 хв., акт додаються). ОСОБА_2 жодним чином не відреагувала на факт побиття її доньки своєю сестрою, а навпаки, будучи присутньою, навіть не завадила застосуванню фізичної сили її сестрою у відношенні її доньки.
ОСОБА_1 (не вживає ні алкогольні напої, ні інші психотропні речовини, що підтверджується сертифікатом від нарколога) був на вулиці та зайшовши в будинок побачив свою дружину з її сестрою, які перебували в стані похмілля, та заплаканих дітей. Санжаров почав захищати дітей від протиправних дій ОСОБА_5 та протиправної бездіяльності ОСОБА_2 .
Після чого, ОСОБА_2 пішла з будинку, який належить ОСОБА_1 , в невідомому йому напрямку, не повідомляючи і не попереджаючи про своє зникнення.
ОСОБА_1 неодноразово звертався до працівників поліції з метою пошуку дружини та за фактом невиконання нею належним чином батьківських обов`язків (докази долучаються).
Як було встановлено працівниками поліції, ОСОБА_2 перебуває у своєї сестри, ОСОБА_5 , та самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, переклавши всю свою відповідальність за життя своїх дітей на чоловіка.
Після спричиненої бійки сестри відповідача, яка в присутності ОСОБА_2 застосовувала силу до ОСОБА_4 , у малолітнього ОСОБА_1 встановлено наявність ознак психічних змін та виявлено діагноз: післятравматичний стресовий розлад.
Тривалий час, ОСОБА_1 був заблокований в телефоні своєї дружини, а тому вимушений був телефонувати та писати її сестрі, з метою з`ясування обставин подальшого виховання малолітнього ОСОБА_1 (скріншоти додаються).
Сестра відповідача не відповідала на листи позивача та дуже грубо розмовляла по телефону з ОСОБА_1 (аудіозапис 20241202_201836 додається) не передаючи слухавку ОСОБА_2 . В телефонній розмові сестра відповідача повідомила позивача про те, що ОСОБА_2 постійно плаче, маючи депресивний розлад.
Відповідач, в свою чергу, тривалий час не вважала за необхідне спілкуватися ні з позивачем, ні з дітьми.
Поспілкувавшись з ОСОБА_2 (коли відповідач все таки наважилася розблокувати позивача), остання в телефонній розмові, повідомила позивача про те, що їй фіолетово на те, що відбувається та тепер вона на буде думати лише за себе, їй ні за кого думати та дітей в неї немає (аудіозапис розмови 20241103_003052 додається з 3 хв. 20 сек.).
В телефонній розмові (аудіозапис 20241127_210647 додається) відповідач дуже грубо та емоційно відповідає малолітньому ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 не спілкується зі своїми дітьми, у тому числі з малолітнім ОСОБА_1 , не піклується та не займається вихованням малолітнього сина, їй все одно, чи є продукти харчування, чи снідав/вечеряв син, чи відвідує дитина школу та який стан його здоров`я.
ОСОБА_2 живе в своєму віртуальному світі та не бажає спілкуватися ні з сином, ні з чоловіком.
ОСОБА_1 вмовляв дружину звернутися до психолога чи до психотерапевда за допомогою. Відповідач відмовляється, але одного разу погодилася, що разом з ОСОБА_1 відвідає спеціаліста.
Однак, через якийсь час відповідач змінила свою думку та відмовилася звертатися за допомогою до психолога чи психотерапевта.
Малолітній син сторін проживає разом з батьком, який за ним доглядає та піклується про нього. Саме позивач виховує, вчить уроки (що підтверджується довідкою, наданою з учбового закладу), піклується, годує, здійснює розвиток малолітнього сина. Дитина завжди охайно вдягнена, накормлена та доглянута.
Позивач забезпечив малолітнього ОСОБА_1 всім необхідним: комп`ютером для навчання, житлом, підручниками, продуктами харчування, одягом та всіма базовими потребами.
Навіть влітку цього року саме батько наполіг (відповідач та її мати категорично відмовлялися та забороняли витрачати кошти) на придбанні малолітньому сину бассейну, який було встановлено у дворі, та який дуже сильно хотів та просив син.
Купівля такого басейну, вартість якого становить 8 тисяч гривень, є значно великою сумою для сімейного бюджету, однак батько хотів подарувати дитині емоції.
ОСОБА_1 завжди давав гроші дружині та старшим донькам, щоб вони малолітнього сина водили в парк.
Станом на зараз Сахновщинською селищною радою Красноградського району Харківської області згідно рішення суду надано дозвіл на розроблення технічної документації для відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га.
В той час, як відповідач, спокійно живе сама, не бажаючи щоб навіть син приїздив до неї в гості. ОСОБА_2 завжди з великим небажанням витрачала кошти на сина та не хотіла нічого (наприклад, іграшки, одяг) купувати малолітньому сину. Гроші на сина відповідач витрачала майже завжди тільки після сварок з позивачем. 04.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області із заявою щодо складання акту обстеження житлових умов. 08.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області із заявою з метою проведення з ОСОБА_2 профілактичної бесіди (заява долучається).
Профілактичну бесіду із ОСОБА_2 так і не було проведено, так як вона слухавку жодного разу не підняла, а за адресою проживання її сестри, де іноді проживає відповідач, ніхто не вийшов.
Також, ОСОБА_1 просив Службу у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області скласти висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , однак, станом на день подачі позову до суду, такий висновок ще не прийнято.
Додатково повідомляю суд про те, що ОСОБА_2 із самого моменту народження малолітнього ОСОБА_1 не хотіла дитину, що підтверджується актом, долученим до матеріалів справи .
Коли малолітній ОСОБА_1 ще не досягнув 1 року, відповідач, не бажаючи проводити час з дитиною, піклуючись про неї, вийшла з декретної відпустки на роботу та самостійно без згоди позивача вирішила, що вихованням дитиною повинна займатися няня.
В даному випадку, заробітна плата ОСОБА_2 була значно низькою, що порівняно з витратами, які сім`я кожного місяця виділяла на послуги няні, лише частково перекривала витрачені кошти на догляд сторонньої людини за дитиною.
Однак, ОСОБА_2 категорично не бажала займатися вихованням дитини та віддала перевагу низькооплачуваній роботі.
Повертаючись з роботи, ОСОБА_2 , швиденько знайшовши спільну мову з нянею, обкладали дитину з усіх сторін подушками, вмикали комп`ютер, та розслаблялися, вживаючи алкогольні напої.
Тобто, ОСОБА_2 , як мати, не займалася вихованням дитини, що, як наслідок, призвело до затримки мови у дитини.
Станом на момент подачі позову до суду ОСОБА_2 (за її словами) начебто проживає у Києві, з малолітнім сином не спілкується, взагалі не цікавиться ні його життям, ні його здоров`ям. 09.12.2024 року малолітнього ОСОБА_1 було госпіталізовано в Сахновщинську лікарню, в дитяче відділення.
10.12.2024 року дитину каретою швидкої допомоги доставлено до Обласної дитячої лікарні (м. Харків, вул. Клочківська, 337-А).
Позивач в телефонному режимі повідомив відповідача про те, що їх спільного сина госпіталізовано до лікарні з метою надання невідкладної медичної допомоги.
На що відповідач лише зазначила позивачу: Ти батько - ти і займайся.
Тобто, відповідач ні морально, ні духовно, ні фінансово не приймає участі у вихованні малолітнього сина, навіть після того, як дитину поміщено в лікарню.
Ухвалою від 13.01.2025 позовну заяву прийнято до провадження у загальному позовному провадженні.
23.04.2025, Службою у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, через систему «Електронний суд» подано висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно дитини ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Сахновщинської селищної ради Берестинського району Харківської області, відповідно до якого: 21.11.2024 року було здійснено виїзд начальником служби у справах дітей Сахновщинської селищної ради Гречкосій Н.В., головним спеціалістом служби у справах дітей Сахновщинської селищної ради Селезень І.А., фахівцем з соціальної роботи Сахновщинського «Центру соціальних служб» Севтуновою Т.І. за адресами: АДРЕСА_2 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_1 , та АДРЕСА_2 , де, зі слів ОСОБА_1 , перебуває його дружина ОСОБА_2 . До комісії, що здійснювала виїзд, ніхто не вийшов та на вказані номери телефону у заяві не відповідав.
16.12.2024 року було повторно здійснено виїзд начальником служби у справах дітей Сахновщинської селищної ради Гречкосій Н.В., головним спеціалістом служби у справах дітей Сахновщинської селищної ради Селезень І.А., та проведено обстеження умов проживання дитини, про що складено акт згідно Додатку 9 до Порядку. Комісією було встановлено, що за вище вказаною адресою проживає батько, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На час проведення обстеження умов проживання мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була відсутньою у домоволодінні. Також з`ясовано, що дружина не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Для виховання та розвитку дитини створені такі умови проживання: в будинку ведуться ремонтні роботи, є меблі та побутова техніка. Для дитини відведена окрема кімната, яка прибрана, світла, є ліжко, шафа, письмовий стіл та крісло для навчання дитини, комп`ютерна техніка.
Того ж дня представниками комісії вдалося поспілкуватися із ОСОБА_2 за місцем її роботи, а саме: кафе «Бургер» АДРЕСА_2 . З її слів, вона з ОСОБА_1 постійно сварилися, тому одного дня не витримавши, пішла від нього. Жінка знайшла собі роботу та намагається налагодити своє життя. Повертатися до чоловіка не збирається. Про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина попереджена.
12.02.2025 року відбулося -засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сахновщинської селищної ради на яке були запрошені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На комісії розглядалося питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина, ОСОБА_1 , для надання висновку на виконання ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області. Сторони виклали обставини свого спору та надали пояснення ситуації, що склалася. Зокрема, зі слів ОСОБА_2 , вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 та зазначає, що дитина їй не потрібна.
У даному випадку ОСОБА_2 порушені вимоги Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України, які передбачають, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про свідоме ухилення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків, відсутність яких, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітнього сина оскільки відповідач не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток.
На підставі вищевикладеного, враховуючи та захищаючи інтереси дитини, керуючись ст.ст. 19, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Сахновщнської селищної ради Берестинського району Харківської області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_1 .
Ухвалою від 18.06.2025, підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача до судового засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не сповістила, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином.
Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.
Так, судом встановлено, що 07 жовтня 2000 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, який зареєстровано 07.10.2000 року Сахновщинським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №50 (копія додається).
Від даного шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про народження долучається).
Відповідач з вересня 2024 року все менше і менше приділяла уваги дітям, взагалі не цікавиться їхніми потребами, життям та розвитком.
16.12.2024 року було здійснено виїзд начальником служби у справах дітей Сахновщинської селищної ради Гречкосій Н.В., головним спеціалістом служби у справах дітей Сахновщинської селищної ради Селезень І.А., та проведено обстеження умов проживання дитини, про що складено акт згідно Додатку 9 до Порядку. Комісією було встановлено, що за вище вказаною адресою проживає батько, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На час проведення обстеження умов проживання мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була відсутньою у домоволодінні. Також з`ясовано, що дружина не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Для виховання та розвитку дитини створені такі умови проживання: в будинку ведуться ремонтні роботи, є меблі та побутова техніка. Для дитини відведена окрема кімната, яка прибрана, світла, є ліжко, шафа, письмовий стіл та крісло для навчання дитини, комп`ютерна техніка.
Того ж дня представниками комісії вдалося поспілкуватися із ОСОБА_2 за місцем її роботи, а саме: кафе «Бургер» АДРЕСА_2 . З її слів, вона з ОСОБА_1 постійно сварилися, тому одного дня не витримавши, пішла від нього. Жінка знайшла собі роботу та намагається налагодити своє життя. Повертатися до чоловіка не збирається. Про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина попереджена.
12.02.2025 року відбулося -засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сахновщинської селищної ради на яке були запрошені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На комісії розглядалося питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина, ОСОБА_1 , для надання висновку на виконання ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області. Сторони виклали обставини свого спору та надали пояснення ситуації, що склалася. Зокрема, зі слів ОСОБА_2 , вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 та зазначає, що дитина їй не потрібна.
Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про свідоме ухилення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків, відсутність яких, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітнього сина оскільки відповідач не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток.
Згідно рішення Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області від 27.03.2025 за № 117 «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно дитини ОСОБА_1 », яким враховуючи та захищаючи інтереси дитини, керуючись ст.ст. 19, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Сахновщнської селищної ради Берестинського району Харківської області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_1 .
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Натомість, відповідач в жодне з призначених судових засідань не з`явилася, тому підстав вважати, що відповідач змінить ставлення до виховання свого малолітнього сину, у суду немає.
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Наведене також узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462 св 20).
З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що матеріали справи містять доказів саме злісного ухилення матері від участі у вихованні свого сина, оскільки як вбачається з матеріалів справи, мати навіть не бажає бачити дитину і проводити час з дитиною, спілкується з ним засобами електронного зв`язку, не піклується про його здоров`я та розвиток.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, адже такі заходи допускаються лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях.
Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі - 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Повний текст заочного рішення складений і підписаний 02.02.2026.
Суддя Д.М. Цвіра