Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

за участю секретаря Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що має двох доньок, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Оскільки на даний час їй виповнилося 70 років, вона є непрацюючим пенсіонером похилого віку, інвалідом 2 групи, маючи низку захворювань та за рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/25/758/Р від 30 квітня 2025 року їй протипоказані всі види праці. Так у 2024 році позивачка була прооперована з приводу плосковальгусу та після перенесених операцій на суглобах вона пересувається за допомогою милиць. Через хворобу вона багато часу проводить у лікарнях та приймає велику кількість ліків, щомісячні витрати на які складають приблизно 3000 грн. Крім того вона несе витрати з оплати по мкр. 5-й Зарічний в м. Кривому Розі щомісячних комунальних платежів. Таким чином на проживання та харчування коштів майже не залишається, оскільки вона отримує пенсію в сумі 8788,43 грн. та інших джерел доходів не має. Додавала, що її донька, ОСОБА_3 надає матеріальну допомогу їй добровільно у розмірі 1000 грн. Однак відповідачка, ОСОБА_2 , допомогу їй добровільно не надає, хоча офіційно працює, отримуючи стабільну зарплату, тому вона вимушена подати позовну заяву до суду про стягнення аліментів з відповідачки. На підставі переліченого просила суд стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду.

Позивачка до судового засідання не з`явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач, ОСОБА_2 , до судового засідання не з`явилась повторно, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином, не надавши суду заяв по суті справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

На підставі ст. 205 СК суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що згідно до ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Судом розглядом справи встановлено, що за повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 8 січня 2026 року ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що був складений актовий запис № 37 від 20 жовтня 1976 року, матір`ю якої вказана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отримання ОСОБА_1 пенсії в розмірі 8788,43 грн. на місяць підтверджується довідкою ПФУ за жовтень 2025 року.

Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 125/25/758/В від 30.04.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, маючи низку захворювань, що підтверджується також виписками з медичних карток № 113/31 від 01.02.2021 року, № 6428/997 від 03.12.2022 року, № 53 від 29.01.2024 року, № 1015 від 16.12.2024 року, № 38/74 від 20.01.2025 року.

Витрати позивачки на придбання відповідного медичного обладнання для повсякденного життя з урахуванням наявних у ОСОБА_1 захворювань підтверджується рахунком на оплату від 12.01.2021 року комплекту для ендопротезування колінного суглобу на суму 5000 грн.

Також витрати ОСОБА_1 на придбання ліків підтверджуються копіями квитанцій та чеків, наданих позивачкою, від 20.10.2025 р. на суму 1400 грн., від 04.08.2025 р. на суму 550 грн., від 07.08.2025 р. на суму 867 грн., від 15.09.2025 р. на суму 850 грн., від 11.10.2025 р. на суму 431,50 грн., від 24.10.2025 р. на суму 186 грн., від 14.10.2025 р. на суму 169 грн., від 08.09.2025 р. на суму 44,26 грн., від 25.08.2025 р. на суму 73,50 грн., від 13.08.2025 р. на суму 300 грн.

Крім того витрати позивачки на оплату комунальних послуг за житло по АДРЕСА_1 підтверджуються долученими до справи ОСОБА_1 платіжними інструкціями від 13.08.2025 року на суму 1798 грн., від 11.09.2025 року на суму 1774,52 грн., від 14.10.2025 року на суму 1813,32 грн.

Відповідно до витребуваної судом за клопотанням позивача інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків вбачається, що у середньому на місяць ОСОБА_2 отримала дохід за період з 1 січня 2025 року по 30 вересня 2025 року в сумі біля 8510 грн. нарахованого прибутку.

Суд також зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_1 було зазначено, що вона отримує допомогу від іншої своєї доньки в сумі 1000 грн. на місяць, що судом враховується при вирішенні даного спору.

З огляду на вік ОСОБА_1 та те, що вона є пенсіонером й має низку хвороб, будучи змушеною витрачати кошти на придбання медикаментів та своє лікування, то суд дійшов висновку, що позивачка, будучи непрацездатною, потребує матеріальної допомоги від відповідачки, своєї доньки, яка у такому випадку зобов`язана утримувати свою матір.

Суд зазначає, що за ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

На підставі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить: з 1 січня 2025 року 3028 грн.

В той же час на підставі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць щодо осіб, які втратили працездатність, складає: з 1 січня 2025 року 2361 грн.

Так суд зазначає, що 1/8 частка від доходу ОСОБА_2 становитиме близька 1063,75 грн. (8510 / 8 = 1063,75), що відповідно майже дорівнюватиме розміру допомоги від іншої доньки позивачки на утримання ОСОБА_1 , а у сукупності ці суми майже дорівнюватимуть прожитковому мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає доцільним задовольнити заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 частково шляхом стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання непрацездатної матері в розмірі саме 1/8 часток від усіх видів доходів відповідачки щомісячно, враховуючи інтереси як позивачки, так й відповідачки.

За ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти у розмірі 1/8 частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 12 листопада 2025 року.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 13 січня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. О. Козлов