ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 687/703/25

Провадження № 22-ц/820/170/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яку подано її представником адвокатом Безсмертним Сергієм Миколайовичем, на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року (суддя Борсук В.О.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.08.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2338894 на суму 5500 грн. Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідачки виконав, але останньою кредит не погашається.

Крім цього, 01.07.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір № 79397382 на суму 4000 грн. Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідачки, виконав, але останньою кредит не погашається.

14.06.2021між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 та додаткові угоди, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах боржників, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до реєстру боржників №39 від 23.12.2024, до договору факторингу № 14/06/21, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 2338894 в сумі 24150 грн, з яких 7000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 20,30 грн сума заборгованості за відсотками; 14000 грн сума заборгованості за пенею; 3129,7 грн комісія за надання позики.

Відповідно до реєстру боржників №40 від 23.12.2024, до договору факторингу № 14/06/21, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 79397382 в сумі 13792 грн, з яких 4000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1800 грн сума заборгованості за відсотками; 7992 грн сума заборгованості за пенею.

Вказувало, що за умовами договорів позики позичальниця зобов`язувалась вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором, проте, незважаючи на це, ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, визначені договором позики.

08.08.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 08218-08/2023 на суму 4600 грн. Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідачки, виконав, але останньою кредит не погашається.

20.08.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20082024, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах боржників, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до реєстру боржників від 20.08.2024, до договору факторингу № 20082024, укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 08218-08/2023 в сумі 42750 грн, з яких 4600 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 38150 грн сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 08218-08/2023 в розмірі 42750 грн.

26.07.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 34488-07/2023 на суму 7100 грн. Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідачки, виконав, але останньою кредит не погашається.

19.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19092024, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах боржників, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до реєстру боржників від 19.09.2024, до договору факторингу № 19092024, укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 34488-07/2023 в сумі 11871,45 грн, з яких 11766,43 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 105,02 грн сума заборгованості за відсотками.

Відповідачка частково виконала зобов`язання, здійснивши платежі на загальну суму 5990,45 грн, а тому має непогашену заборгованість за договором № 34488-07/2023 перед позивачем у розмірі 5881 грн.

З врахуванням наведеного, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості:

за договором позики № 2338894 в сумі 24150 грн, з яких 7000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 20,30 грн сума заборгованості за відсотками; 14000 грн сума заборгованості за пенею; 3129,7 грн комісія за надання позики;

за договором позики № 79397382 в сумі 13792 грн, з яких 4000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1800 грн сума заборгованості за відсотками; 7992 грн сума заборгованості за пенею;

за кредитним договором № 08218-08/2023 в сумі 42750 грн, з яких 4600 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 38150 грн сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором № 34488-07/2023 в сумі 11871,45 грн, з яких 11766,43 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 105,02 грн сума заборгованості за відсотками;

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитними договорами, а саме:

за договором № 2338894 від 16.08.2024 в сумі 10150 грн;

за договором № 79397382 від 01.07.2024 в сумі 5800 грн;

за договором № 08218-08/2023 від 08.08.2023 в сумі 42750 грн;

за договором № 34488-07/2023 від 26.07.2023 в сумі 5881 грн;

що разом становить 64581,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 2258,89 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що позивач, звернувшись з позовною заявою до суду, не зазначив про неможливість надання вказаних доказів та не заявляв до суду відповідних клопотань про витребування чи долучення доказів, а саме виписок по картці чи інформації про належність вказаної картки відповідачці.

У позовній заяві позивачем не зазначено про наявність доказів, які позивач не може подати разом з позовною заявою, не виконано обов`язку, що передбачений ч. 4 ст. 83 ЦПК України, щодо зазначення доказів, які позивач не може подати разом з позовною заявою, щодо зазначення причин неможливості подання таких доказів та щодо подання доказів, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Вважає, що задовольнивши клопотання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування доказів, яке не було подане разом з позовною заявою, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає ст. 263 ЦПК України.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що в матеріалах позовної заяви містяться довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про здійснення грошового переказу. Однак, вказані довідки містять реквізити картки неповністю НОМЕР_1 , що не дає можливості ідентифікувати власника вказаної картки та підтвердити дійсність отримання грошового переказу саме відповідачкою. Доказів перерахування коштів по кредитних договорах, укладених з ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» матеріали справи не містять.

Зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилається на те, що право вимоги за договором позики № 2338894 від 16 серпня 2024 та за договором позики № 79397382 від 01 липня 2024 року, перейшло до них на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Водночас, оскільки договір факторингу було укладено 14.06.2021, а самі договори позики у липні 2024 року та у серпні 2024 року, тобто, на момент укладення договору факторингу, строк виконання за договорами позики ще не настав, вказані договори взагалі не було укладено на момент укладення договору факторингу, а тому вимоги про стягнення заборгованості за договором позики № 2338894 від 16 серпня 2024 та за договором позики № 79397382 від 01 липня 2024 року є недоведеними та не підлягають задоволенню.

Наголошує на тому, що передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними

Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору

Вказує, що надані позивачем витяги з реєстру боржників до договорів факторингу не містять підпису сторін фактору та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договорами. Безпосередньо реєстрів боржників до договорів факторингу, з якого вбачалося би право вимоги за кредитними договорами, позивачем надано не було.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на наявність нікчемних умов кредитного договору, стосовно встановлення відсоткової ставки по кредиту, яка перевищує 1%. Нарахування здійснено всупереч п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування».

Зазначає, що розрахунок заборгованості не підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором.

Крім того,скаржник вважає, що розмір відсотків, нарахованих позивачем, є несправедливим відповідно до ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів»

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що відповідачка, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, мала змогу власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів.

Зазначає, що нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами кредитних договорів та доказами кредитної заборгованості.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконала зобов`язань за кредитними договорами, не повернула кредитні кошти та платежі за користування ними у визначений строк та розмірі, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись в повному обсязі з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21.

За цим договором фактор зобов?язується передати грошові кошти розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою ( плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід?ємною частиною договору. (п. 1.1 договору факторингу)

Пунктом 1.2. договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід?ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 9.1 договору факторингу, договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє до 14 червня 2022 року, а в частині виконання зобов`язань, до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань.

28 липня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року.(т. 1 а.с. 21)

13 червня 2022 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, відповідно до якої сторони домовилися викласти п. 9.1 договору в наступній редакції: «Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов?язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.» (т. 1 а.с. 22)

26.07.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №34488-07/2023, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 7100 грн на строк 360 днів із датою повернення 19.07.2024, з процентною ставкою 2,50 % в день. (а.с. 62-64)

Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) W1281 , про що свідчить п.8 договору, реквізити та підпис сторін.

Факт зарахування коштів у розмірі 7100 грн на картковий рахунок відповідачки підтверджується випискою з АТ КБ «Приват Банк» по рахунку за 26.07.2023.

Окрім того, між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 04.10.2023 укладено додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту №34488-07/2023, відповідно до якої товариство надало ОСОБА_1 фінансовий кредит у розмірі 13727,49 грн на строк 160 днів.

08 серпня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 08218-08/2023 від 08 серпня 2023 року, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 4600 грн на строк 360 днів із датою повернення 01.08.2024 року, з процентною ставкою 2,50 % в день. (а.с. 44-46)

Вказаний договір підписано електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) W2212, про що свідчить п.8 договору, реквізити та підпис сторін.

Факт зарахування коштів у розмірі 4600 грн на картковий рахунок відповідачки підтверджується витребуваною судом випискою з АТ КБ «Приват Банк» по рахунку за 08.08.2023.

01 липня 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 79397382. (т. 1 а.с. 27-29)

Відповідно до умов договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, з метою придбання товарів для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики.

Пунктами 2.1, 2.2. договору визначено, що сума позики становить 4000 грн, строк 30 днів із датою повернення 30.07.2024.

Відповідно до п. 2.3, 2.4 вказаного договору, процентна ставка (фіксована) 0,90 % (фіксована) за день. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70% за день, пеня 2,7% за день. Орієнтована реальна річна процентна ставка 1925,33%, орієнтовна загальна вартість 5080 грн.

Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2. п. 2 Договору та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. У випадку укладення додаткової угоди про зміну строку, визначеного п.п. 2.2. п. 2 договору, розрахунок денної процентної ставки здійснюється станом на день внесення таких змін до договору.

Розрахунок денної процентної ставки, з урахуванням показників, визначених умовами договору, здійснюється за наступною методикою: (загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії договору: 1080 грн) / (Загальний розмір споживчого кредиту (Сума Позики): 4000 грн.) / (строк дії договору: 30 днів) ? 100% = 0,90 % відсотків в день.

Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до договору.

Вказаний договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 73051.

Факт зарахування коштів у розмірі 4000 грн на картковий рахунок відповідачки підтверджується випискою з АТ КБ «Приват Банк» по рахунку за 01.07.2024.

16 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2338894. (т. 1 а.с. 10-13)

Відповідно до умов договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, з метою придбання товарів для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики.

Пунктами 2.1,2.2. договору визначено, що сума позики становить 5500 грн, строк 30 днів із датою повернення 14.09.2024.

Відповідно до п. 2.3, 2.4 вказаного договору, процентна ставка (фіксована) 0,01 % (фіксована) за день. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 5% за день, пеня 5% за день. Орієнтована реальна річна процентна ставка - 10640,17%, орієнтовна загальна вартість 7975 грн. Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2. п. 2 Договору та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. У випадку укладення додаткової угоди про зміну строку, визначеного п.п. 2.2. п. 2 договору, розрахунок денної процентної ставки здійснюється станом на день внесення таких змін до договору.

Розрахунок денної процентної ставки, з урахуванням показників, визначених умовами договору, здійснюється за наступною методикою: (загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії договору: 2475.00 грн) / (Загальний розмір споживчого кредиту (Сума Позики): 5500.00 грн.) / (строк дії договору: 30 днів) ? 100% = 1.50 % відсотків в день.

Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до договору.

Вказаний договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 532447.

Відповідно до додаткової угоди №217 від 16.08.2024 вбачається, що позикодавець збільшив суму наданої позичальнику позики з 5500 грн на 1500 грн. Таким чином загальний розмір позики наданої ОСОБА_1 становить 7000 грн.

Факт зарахування коштів у розмірі 5500 грн та 1500 грн на картковий рахунок відповідачки підтверджується випискою з АТ КБ «Приват Банк» по рахунку за 16.08.2024.

20.08.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20082024, відповідно до умов якого, ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Аванс кредит» і боржниками. (т. 1 а.с. 55-57)

Відповідно до реєстру боржників від 20.08.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42750 грн, з яких: 4600 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 38150 грн - сума заборгованості за процентами. (т. 1 а.с. 59)

Факт передачі реєстру боржників від 20.08.2024 підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 20.08.2024 та платіжною інструкцією № 412 від 23.08.2024 на суму 2652477 грн. (т. 1 а.с. 59, 60)

19.09.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19092024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Аванс кредит» і боржниками. (т. 1 а.с. 72-74)

Так, відповідно до реєстру боржників від 19.09.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11871,45 грн, з яких: 11766,43 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 105,02 грн - сума заборгованості за процентами. (т. 1 а.с. 77)

Факт передачі реєстру боржників від 19.09.2024 підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 19.09.2024 та платіжною інструкцією № 412 від 23.08.2024 на суму 5140320,22 грн. (т. 1 а.с. 75, 76)

Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором №34488-07/2023 за період з 19.09.2024 по 31.05.2025 року вбачається, що відповідачка частково погасила кредитну заборгованість, а саме 5990,45 грн сплачено, залишок станом на 31.05.2025 становить 5881,00 грн.

Відповідно до реєстру боржників № 39 від 23.12.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 24150 грн, з яких: 7000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 20,30 грн сума заборгованості за відсотками; - 14000 грн сума заборгованості за пенею; - 3129,70 грн комісія за надання позики. (т. 1 а.с. 26)

Факт передачі реєстру боржників № 39 від 23.12.2024 підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 23.12.2024 та платіжною інструкцією № 586 від 27.12.2024 на суму 2535077,43 грн. (т. 1 а.с. 24, 25)

Відповідно до реєстру боржників № 40 від 23.12.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 13792 грн, з яких: 4000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1800 грн сума заборгованості за відсотками; 7992 грн сума заборгованості за пенею. (т. 1 а.с. 38)

Факт передачі реєстру боржників № 40 від 23.12.2024 підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 23.12.2024 та платіжною інструкцією № 587 від 27.12.2024 на суму 3022397 грн. (т. 1 а.с. 36, 37)

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У частині першій статті 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Отже, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору вчинення відповідного правочину у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

За змістом вказаних норм, майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону № 2664-III.

Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (п. 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

Як вже зазначалося, відповідно до абзацу першого частини першої статті 1077 ЦК України, договір факторингу передбачає, зокрема, те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).

Отже, за договором факторингу фактор має надавати фінансову послугу, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту в розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послугу з фінансування (надання позики або кредиту).

При цьому така плата за надану фактором послугу може бути, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (п. 61), встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеною в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у cправі № 910/8115/19 (910/13492/21) (провадження № 12-42гс22) зазначено:

«75. У свою чергу абзац 1 частини першої статті 632 Цивільного кодексу України передбачає, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

76. При цьому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що право вимоги, яка відступається (продається), може мати так звану номінальну вартість та реальну вартість.

77. Номінальною вартістю права вимоги в такому разі є розмір самої вимоги, що відступається (продається) за відповідним договором відступлення.

78. Реальна вартість права вимоги, як і будь-якого майна, формується з урахуванням ринкових умов, а саме попиту на такий вид вимоги, ліквідності такої вимоги, що залежить від імовірності її задоволення, зокрема, через наявність спору щодо вимоги або складний фінансовий стан боржника, а в процедурах банкрутства - через запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів, черговість задоволення таких вимог, недостатній обсяг ліквідної маси боржника для їх повного задоволення.

79. Реальна вартість права вимоги має динамічний характер (може змінюватися в будь-який момент залежно від низки обставин), на відміну від номінальної вартості, яка визначається лише розміром самої вимоги кредитора до боржника.

80. Відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 57)).

81. Звідси Велика Палата Верховного Суду зазначає, що сторони договору відступлення права вимоги, зокрема договору купівлі-продажу права вимоги, мають право на власний розсуд визначити ціну, за якою право вимоги продається, з огляду на реальну вартість права вимоги, що відступається (продається), яка може бути як більшою, так і меншою за номінальну вартість такої вимоги.

82. Тобто сторони договору відступлення права вимоги, зокрема договору купівлі-продажу права вимоги, не обмежені номінальною вартістю права вимоги та встановлюють ціну, за якою таке право вимоги продається, з огляду на реальну вартість права грошової вимоги, яка залежить від попиту на такий вид грошової вимоги та ліквідності конкретної вимоги, що відступається (продається).

83. Оскільки сторони договору відступлення права вимоги не обмежені номінальною вартістю права вимоги, сама по собі різниця між номінальною вартістю права вимоги, що відступається, та ціною продажу такої вимоги, визначеною сторонами в договорі купівлі-продажу права вимоги, не може вважатися платою за договором факторингу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд в постанові від 07 січня 2026 року у справі №727/2790/25.

Щодо переходу прав вимоги за договорами позики № 79397382 від 01.07.2024 та №2338894 від 16.08.2024 апеляційний суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявна належно завірена копія договору факторингу №14/06/21, укладеного 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до якого фактор зобов?язується передати грошові кошти розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою ( плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід?ємною частиною договору. (п. 1.1 договору факторингу)

Пунктом 1.2. договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід?ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 9.1 договору факторингу, договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє до «14» червня 2022 року, а в частині виконання зобов`язань, до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань.

13 червня 2022 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, відповідно до якої сторони домовилися викласти п. 9.1 договору в наступній редакції: «Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов?язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.»

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі укладеного договору факторингу відбулася заміна кредитодавця, а тому до позивача перейшло право вимоги за договорами позики № 79397382 від 01.07.2024 та №2338894 від 16.08.2024, укладеними між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .

Укладаючи договір факторингу, сторони обумовили, що передача права вимоги здійснюється на підставі реєстрів боржників, які є невід`ємним додатком до договорів факторингу, у яких зазначено перелік кредитних договорів та боржників за ними, в межах чинного договору факторингу. Так, в матеріалах справи містяться реєстри боржників, в яких зазначена необхідна інформація щодо права вимоги, яке відступається, а також у яких сторонами погоджена ціна відступлення прав вимоги.

Слід звернути увагу на те, що умовами укладених договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги та не пов`язано з оплатою за договором факторингу, проведення якої відтерміновано на визначений договором строк.

Відповідно до реєстру боржників №39 від 23.12.2024, до договору факторингу № 14/06/21, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 2338894 в сумі 24150 грн, з яких 7000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 20,30 грн сума заборгованості за відсотками; 14000 грн сума заборгованості за пенею; 3129,7 грн комісія за надання позики.

Відповідно до реєстру боржників №40 від 23.12.2024, до договору факторингу № 14/06/21, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 79397382 в сумі 13792 грн, з яких 4000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1800 грн сума заборгованості за відсотками; 7992 грн сума заборгованості за пенею.

Отже, позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» доведено факт переходу права вимоги до відповідачки за договорами позики № 79397382 від 01.07.2024 та №2338894 від 16.08.2024, укладеними між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .

Копії договорів факторингу та реєстри боржників є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про недоведеність права вимоги за договорами позики № 79397382 від 01.07.2024 та №2338894 від 16.08.2024 є безпідставними.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 79397382, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснювало нарахування процентів за користування позикою поза погодженим строком кредитування.

Зі змісту договору позики № 79397382 від 01.07.2024 вбачається, що банком надано ОСОБА_1 позику в сумі 4000 грн строком 30 днів з 01.07.2024 по 30.07.2024 зі сплатою процентів у розмірі 0,90% в день.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18, пункти 53,53) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).

При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Відповідна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.

Таким чином, кредитор позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитними договорами, після спливу строку кредитування, що відповідає вище наведеному правовому висновку.

Отже, підстав для стягнення відсотків, що нараховані первісним кредитором по договору позики № 79397382 від 01.07.2024 за період з 31.07.2024 по 29.08.2024 немає, а заявлені позовні вимоги за зазначений період задоволенню не підлягають, оскільки такі нарахування здійснені банком поза межами строку кредитування.

Відтак, заборгованість по відсотках відсутня, враховуючи нараховані відсотки та здійснені платежі в межах тридцяти денного строку. .

З огляду на викладене, рішення суду в цій частині підлягає зміні, а розмір заборгованості, яка стягнута за договором позики № 79397382 від 01.07.2024 підлягає зменшенню до 4000 грн.

Щодо стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 08218-08/2023 від 08.08.2023 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Кредитний договір № 08218-08/2023 укладений 08.08.2023, тобто, до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» та завершує свою дію 01.08.2024, а тому строк дії п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» поширюється на вказаний кредитний договір.

Частиною 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Пунктом 1-2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено поняття «денна процентна ставка» як загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Тобто, денна процентна ставка є розрахунковою величиною за спеціальною формулою, що базується на показниках загальних витрат за споживчим кредитом, його загальним розміром та строком кредитування, максимальний розмір якої визначений вказаним вище Законом.

Згідно з пунктом 1.4.1. договору передбачено процентну ставку, яка становить 2,50 % в день.

Відповідно, визначений договором розмір денної процентної ставки не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування» з врахуванням п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону. І з цього приводу є підставними доводи апеляційної скарги.

Таким чином, розрахунок заборгованості за відсотками за договором про надання фінансового кредиту слід проводити з урахуванням максимальної денної процентної ставки з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року за ставкою розрахунку 2,5% в день, з 23 квітня 2024 року по 01 серпня 2024 року за ставкою розрахунку 1,5% в день.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути відсотки за користування кредитом за період з 08.08.2023 по 01.08.2024 , що становить 360 день. Сума отриманого кредиту 4600 грн.

Таким чином, заборгованість відповідачки по несплачених відсотках за кредитним договором № 08218-08/2023 від 08.08.2023 становить та підлягає задоволенню в сумі 36754 грн (4600 грн *2,5% *259 днів (08.08.2023 - 22.04.2024) + 4600*1,5%*101 (23.04.2024-01.08.2024)

У зв`язку з чим рішення суду першої інстанції щодо остаточної загальної суми заборгованості за договором №08218-08/2023 від 08.08.2023, яка стягнута з відповідачки на користь позивача, підлягає зміні та зменшенню до 41354 грн (36754 заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4600 заборгованість по тілу кредиту) .

Аргументи апеляційної скарги про те, що первинним кредитором нараховано відсотки за кредитними договорами у несправедливому розмірі, не приймаються колегією суддів, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваних договорів) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним (частина п`ята статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Разом з тим, вказані кредитні договори або їх умови в судовому порядку не оскаржувався відповідачкою, не визнавалися недійсними, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів.

Матеріали справи не містять і відповідачка не надала суду доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитних договорів або їх умов.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині заявлення представником позивача клопотання про витребування доказів в порушення строків, визначених цивільним процесуальним законодавством, і неможливість прийняття його судом до розгляду. Оскільки ухвалою суду від 17.07.2025 про відкриття провадження у справі, відповідно до п.п. 1, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» надати виписку по картковому рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 за період з 26.07.2023 по 17.07.2025.

Натомість, заперечуючи у відзиві на позов факт отримання коштів за кредитними договорами, відповідачка не надала належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦКП України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (70,91%), з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 2147,15 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду першої інстанції. В свою чергу, з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 788,53 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яку подано її представником адвокатом Безсмертним Сергієм Миколайовичем, задовольнити частково.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року в частині задоволення позовних вимог змінити, зменшивши розмір заборгованості, яка стягнута з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за договором № 79397382 від 01.07.2024 до 4000 грн та за договором № 08218-08/2023 від 08.08.2023 до 41354 грн, а загальної суми до 61385 грн, судового збору до 2147,15 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 788,53 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 28 січня 2026 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай