Провадження № 2/643/847/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Костенюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 06.09.2021 у розмірі 285883 грн. 83 коп., судового збору в розмірі 3430 грн. 64 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.09.2021року між акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил.Сума кредиту за Договором становить 180000 грн. Кредит надається Позичальнику без застави. Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання Договору. Кредит надається Позичальнику для особистих потреб, а саме на споживчі цілі.

Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку № 1 до Договору. Нарахування процентів здійснюється в порядку, передбаченому Правилами. Позичальник сплачує Банку комісії відповідно до умов Кредитного договору та Додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 ЦК України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 17.04.2024р. згідно умов Договору факторингу № 271, АТ «Укрсиббанк» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 0 від 06.09.2021р. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», а відповідно ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ФК «Укрфінстандарт») є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 285883 грн. 83 коп., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 174650 грн. 63 коп.; - заборгованість за процентами становить 111233 грн. 20 коп.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач прохає стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 285883 грн. 83 коп., судового збору в розмірі 3430 грн. 64 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. 00 коп.

06.11.2025 представником відповідача адвокатом Соколенком А.О. подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача прохає зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, до розумного та пропорційного рівня з урахуванням типового характеру спору та доведених фактів їх необґрунтованості, стягнути витрати на поштове відправлення у фактичному розмірі, підтвердженому фіскальним чеком, що становить 64 грн. 99 коп.; визнати позовні вимоги за періодом 06.03.202210.08.2022 (32 520 грн.) такими, що підлягають строку позовної давності. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що до позовної заяви позивачем залучено копію кредитного договору від 06.09.2021 № 0. Умовами кредитного договору сторони погодили, що позичальнику надається кредит у сумі 180 000 грн.00 коп. на споживчі цілі зі строком кредитування 60 місяців (п. 3 «Паспорт споживчого кредиту»). Сторони домовились, що у будь-якому разі кредит має бути повернений не пізніше 06.09.2026 (п. 3.5 договору) шляхом сплати щомісячими платежами у сумі 6 504 грн, що складається з тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами.

Сума 6 504 грн. підлягає сплаті за умови подання позичальником до банку свідоцтва про реєстрацію ТЗ на його ім`я протягом місяця з дати підписання договору (п. 3.6 договору). Оскільки позичальник виконав зазначену умову, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 09.09.2021, то починаючи з 06.10.2021 він погашав заборгованість щомісячними платежем в розмірі 6 504 грн., що підтверджує залучена позивачем до позовної заяви Виписка про рух коштів від 16.04.2024 про рух коштів, з якої вбачається, що позичальник у період з 06.09.2021 по 10.02.2022 сплатив 32 804 грн. 00 коп. Отже, у відповідності з наданим деталізованим розрахунком заборгованості, а саме з довідок вбачається, що позичальник станом на 10.02.2022 заборгував: за тілом кредиту 174 650 грн. 63 коп., за відсотками 101 328 грн. 11 коп. Однак у наданих довідках позивач не врахував щомісячні платежі, встановлені Графіком платежів (Додаток № 1), а саме за період з 07.03.2022 по 10.08.2022 у розмірі 32 520 грн (6 504 грн), з яких: за кредитом 6 794 грн. 83 коп.; за відсотками 25 725 грн. 17 коп. Вважає, що позивач навмисно не врахував заборгованість за цей період, оскільки зазначений період підпадає під застосування строку загальної позовної давності, що становить три роки ст. 257 ЦК України, оскільки для періодичних платежів за кредитним договором строк позовної давності обчислюється окремо для кожного платежу з дати, коли він мав бути виконаний. Отже, сума 32 520 грн. 00 коп. (6 794,83 грн за кредитом та 25 725,17 грн за відсотками) за період з 06.03.2022 по 10.08.2022 підпадає під застосування до цих платежів строку позовної давності, а тому стягненню не підлягає. Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить: по тілу кредиту 167 855 грн. 80 коп. (174 650 грн. 63 коп. 6 794 грн. 83 коп.); за відсотками 75 602 грн. 94 коп. (101 328 грн. 11 коп. 25 725 грн. 17 коп.).

Крім наведеного позивач просить суд стягнути з позичальника суму коштів у розмірі 9 905 грн. 09 коп., яка розрахована на підставі ст. 625 ЦК України, що вбачається з Деталізованого розрахунку заборгованості та врахована позивачем в загальну суму розміром 285 883 грн. 83 коп. Проте, сторони не погоджували між собою стягнення пені у відповідності зі ст. 625 ЦК України, а одночасне нарахування відсотків за користування кредитом та відсотків у відповідності із ст. 625 ЦК України, є недопустимим. Таким чином, сума розміром 9 905 грн. 09 коп. стягненню не підлягає та потребує відрахування від загальної суми зі сплати відсотків, яка становить 75 602 грн. 94 коп. Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 за умовами кредитного договору становить 233 553 грн. 65 коп.

Щодо судових витрат представник відповідача зазначив, що враховуючи стандартний характер позовної заяви та обмежений обсяг наданих доказів видається завищеною з підстав численного складання аналогічних позовів з аналогічними додатками до позовної заяви. Складання позовної заяви без належного обґрунтування підстав позову (додатків) є неможливим, оскільки така заява може бути підготовлена виключно на основі наявних в особистій справі позичальника належних і допустимих доказів. Відтак, подання заяви до суду без одночасного долучення відповідних доказів, які формуються під час її складання, є невід`ємною частиною процесу, що не потребує додаткових витрат часу на обґрунтування позову. Виходячи з наведеного обґрунтування щодо стягнення суми коштів у розмірі 10 000 грн. 00 коп. за надання правничої допомоги, є необґрунтовані належним чином, а тому вважає, що заявлена сума підлягає зменшенню.

13.11.2025 від представника позивача Чуприни К.В. надійшла відповідь на відзив, в якій представник прохає задовольнити у повному обсязі позові вимоги позивача, посилаючись на те, що починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30.06.2022, а починаючи з 24.02.2022 строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час, а тому застосування строку позовної давності до даних правовідносин, на які посилається представник відповідача, не сплинув. Щодо доводів представника відповідача, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. є очевидно завищеними зазначає, що позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу було подано до суду наступні докази, а саме: копію договору про надання правової допомоги № 49648956 від 22 січня 2025 року; копія додаткової угоди № від 01.07.2025 до договору про надання правової допомоги № 49648956 від 22.01.2025; копію детального опису робіт (надання послуг) від 01.07.2025; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвоката (виконання робіт, надання послуг) від 01.07.2025 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Міньковської А.В.Таким чином, позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову.

Ухвалою суду від 02.09.2025 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 30.07.2025 відмовлено у допуску до участі в цивільній справі № 643/11147/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якості представників відповідача ОСОБА_1 Соколенка А.О.

04.09.2025 ухвалою суду повернуто відзив на позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду.

08.10.2025 ухвалою суду відзив відповідача ОСОБА_1 разом із додатками по цивільній справі повернуто відповідачу без розгляду.

Ухвалою Салтівського районного суд міста Харкова від 08.10.2025 постановлено звернутись з судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентних органів Республіки Польща про вручення відповідачеві ОСОБА_1 , який проживає: за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), копії позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з доданими до неї документами, відзив на позовну заяву разом з копіями доданих до нього документами, судового виклику ОСОБА_1 в судове засідання та про допит відповідача ОСОБА_1 , провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 04.11.2025 поновлено провадження у справі.

01.12.2025 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Соколенка А.О. про поновлення процесуального строку на подання відзиву у справі, поновлено процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву представнику відповідачки адвокату Соколенку А.О., долучено до матеріалів цивільної справи відзив на позовну заяву від 06.11.2025.

Ухвалою суду від 15.01.2026 підготовче провадження у справі закрито, та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» Чижик Я.В. прохала розглядати справу без участі представника позивача, про що зазначила у заяві від 20.01.2026.

Представник відповідача адвоката Соколенко А.О. у письмовому клопотанні від 22.01.2026 прохав здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у суду матеріалів та врахувати його позицію викладену у відзиві на позовну заяву, про що зазначив у заяві від 22.01.2026.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 06.09.2021 між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (т. 1 а.с. 38-49).

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.5 Договору сума кредиту за Договором становить 180000 грн. 00 коп. Кредит надається позичальнику без застави, для особистих потреб. Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтентних платежів, відповідно до Графіку платежів, що викладений у Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 06.09.2026.

Відповідно до п. 3.6 Договору розмір ануітетного платежу становить 6504 гривень з моменту укладення Договору до 06.10.2021 року. 3 07.10.2021 року розмір ануїтетного платежу становить 9924 гривень Розмір першого ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру наступних платежів розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів Сторони' погодили, що може використовуватись знижений розмір (0 грн.) комісії за управління кредитом, яка є складовою ануїтетного платежу. Знижений розмір (0 грн. комісії за управління кредитом, порядок сплати та умови нарахування визначатимуться у Додатку № 1 до цього Договору. Застосування зниженого розміру 6504 ануітетнога платежу встановлюсться Банком, у випадках передбачених цим Договором. Розрахунок зниженої комісії за управління кредитом та ануїтетного платежу зображений у Графіц обчислення орієнтовної загальної вартості креднту та орієнтовної реальної річної процентної ставки.

Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 6 числа (включно) кожного місяця. Процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 36 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 43 % річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Нарахування процентів здійсніюється в порядку, передбаченому Правилами (п.3.7-п. 3.10 Договору).

З Анкети-Заявки на надання споживчого кредиту від 03.09.2021 вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Банку та прохав надати йому споживчий кредит на строк користування 60 місяців в сумі 180000 грн. 00 коп., а також додатковий кредит Кредитну картку на умовах Кредитного договору з максимальною сумою ліміту в 50000 грн. 00 коп. на строк ліміту кредитування 24 місяці з дати встановлення ліміту кредитування.

17.04.2024 між АТ «Укрсиббанк» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» укладено Договір Факторингу № 271, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеними між кредитором та позичальником, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (т. 1 а.с. 29-31).

Позивачем надано додаткову угоду № 0 до Договору № 49648956 про надання правової допомоги від 22.01.2025, реєстр боржників до Договору факторингу № 271 від 17.04.2024, а також платіжну інструкцію № 401 від 17.04.2024 (т. 1 а.с. 32,36-37,67).

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником.

18.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» була відправлена досудова вимога про необхідність сплати заборгованість по кредиту в розмірі 285883 грн. 83 коп. в термін до 31.08.2024 (т.1 а.с. 35).

Відповідно до надано позивачем розрахунку заборгованості у зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 17.04.2024 у позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Договором № 0 від 06.09.2021 у розмірі 285883 грн. 83 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 174650 грн. 63 коп.; - заборгованість за процентами: 111233 грн. 20 коп. (т.1 а.с.22-23).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Положеннями ст.ст.1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до положень ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Сторона відповідача не заперечує укладення кредитного договору та наявності заборгованості у відповідача за кредитним договором № 0 від 06.09.2021, проте представник відповідача посилається на сплив строку позовної давності щодо заборгованості за період з 06.03.2022 по 10.08.2022 у розмірі 32520 грн. 00 коп.

Однак, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України відносно неустойки.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор протягом усього часу вправі заявити в суді вимоги про повернення тієї частини боргу, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Оскільки у даних правовідносинах встановлено обов`язок відповідача сплачувати кредит щомісячно, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Подібний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року.

Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383 до 30 червня 2023 року.

Отже, беручи до уваги вищевказані положення постанов Кабінету Міністрів України, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023.

Крім того, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.

Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 3450-IXвід 08.11.2023) встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною слід вважати позовну давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважається продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупиненим на строк дії воєнного стану в Україні.

Отже, позивачем не пропущений загальний трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту за щомісячними платежами та про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих 06.03.2022 по 10.08.2022.

З наданої довідки-розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що позивачем нараховано проценти за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) ОСОБА_1 на 17.04.2024 за кредитним договором № 0 від 06.09.2021 у сумі 9905 грн. 09 коп. за період з 12.09.2022 по 17.04.2024.

Проте, відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати на підтсаві ст. 625 ЦК України в розмірі 9905 грн. 09 коп., від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для її стягнення.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 0 від 06.09.2021 у розмірі 275978 грн. 74 коп., з яких: 174650 грн. 63 коп. заборгованість за тілом кредиту; 101328 грн. 11 коп. заборгованість за процентами.

Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 49648956 від 22 січня 2025 року; копія додаткової угоди № від 01.07.2025 до договору про надання правової допомоги № 49648956 від 22.01.2025; копію детального опису робіт (надання послуг) від 01.07.2025; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвоката (виконання робіт, надання послуг) від 01.07.2025 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Міньковської А.В.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правничої допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 10000 грн. 00 коп. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.

Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правничої допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 5000 грн. 00 коп.

Оскільки позов задоволено частково, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог у сумі 4827 грн. 00 коп.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3430 грн. 61 коп.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (96,54%) та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3311 грн. 94 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247 ч. 2, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», , місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочинська, буд. 17-Б, оф. 503, у розмірі 275978 (двісті сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 74 коп., з яких: 174650 грн. 63 коп. заборгованість за тілом кредиту; 101328 грн. 11 коп. заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», , місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочинська, буд. 17-Б, оф. 503, 3311 грн. 94 коп. витрат зі сплати судового збору та 4827 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а всього стягнути судових витрат 8138 (вісім тисяч сто тридцять вісім) грн. 94 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», , місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочинська, буд. 17-Б, оф. 503.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.В.Поліщук