Справа № 615/3123/25
Провадження № 2-о/615/12/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді Левченка А.М.,

за участі

секретаря судового засідання Павлович В.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу № 615/3123/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Валківської міської ради Харківської області, Міністерство оборони України, про встановлення факту утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ

26.12.2025 року до Валківського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту утримання неповнолітніх дітей, в якій заявник просить встановити факт, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Його дружина до заключення шлюбу мала неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про батька яких записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу. Також від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Фактично вони з сім?єю проживали в с. Горяне, Куп?янського р-н., Харківська область, після повномасштабного вторгнення перемістилися до Валківської територіальної громади та зареєструвалися як внутрішньо переміщенні особи. До відома, їх родина має статус багатодітної родини ВПО. Діти мають хвороби по яких спостерігаються у профільних лікарів, перебувають на обліку по захворюваннях. Окрім цього найменший син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , має рідкісне генетичне захворювання, хвороба Віллебранда (порушення згортання крові) та перебуває під пильним медичним наглядом в гематологічному відділенні Обласної дитячої лікарні. Всі обов?язки по догляду за дітьми вони виконують разом з дружиною, яка також має хронічні захворювання, які впливають на нормальне функціонування її організму, тому з вказаними обставинами вона не має можливості працевлаштуватися і утримувати дітей фінансово. Інші родичі які є в дітей це бабуся, дідусь та старший брат, які мають родинний зв?язок з дітьми, не проживають спільно з їх сім?єю, не ведуть спільного побуту, не беруть участь у витратах та утриманні дітей, не здійснюють догляд та не мають можливості виконувати функції утримання дітей через вік, стан здоров?я, матеріальне становище та окреме проживання.

Як зазначив заявник, починаючи з 07 липня 2017 року і по теперішній час він фактично здійснює матеріальне забезпечення, утримання, виховання та догляд за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , проживає з ними однією родиною, веде спільний побут та виконує обов?язки вітчима. З 2020 року він проходив службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - гранатометника другої групи інспекторів прикордонної служби третього відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першої прикордонної комендатури . 24 грудня 2024 року припинив контракт та закінчив проходження військової служби, підставою для звільнення стало перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Підставою звернення до суду, заявник зазначає, що йому необхідне рішення суду про встановлення факту перебування дітей на утриманні військовозобов`язаного, щоб скористатись пільгою, передбаченою п. 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 30.12.2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 заяву підтримали. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Валківської міської ради Харківської області Степанова О.С. поклалась на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що вказану заяву слід залишити без розгляду виходячи із наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частинах першій, другій статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей.

Метою встановлення факту заявник визначив можливість звільнення його від військової служби у разі перебування на його утриманні трьох і більше дітей відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з частиною першою статті 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України).

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного утримання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, на підставі яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

У справі, яка розглядається, заявник просить встановити факт перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для ОСОБА_2 як матері дітей.

З огляду на зазначене вбачається, що у справі, яка розглядається, наявний спір про право, зокрема спір щодо участі одного з батьків у матеріальному забезпеченні (утриманню) дитини та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні/утриманню, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України).

Доведення факту одноосібного утримання дітей батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати та батько пасинка не виконують своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків та виховання дитини вітчимом не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини, то факт одноосібного утримання дитини одним із батьків або факт утримання дитини вітчимом може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з утримання дитини.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), постановах Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), від 18 жовтня 2024 року у справі № 613/1674/23 (провадження № 61-5903св24), від 06 листопада 2024 року у справі справа № 468/1025/23 (провадження № 61-14070св23).

Таким чином, заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у матеріальному забезпеченні/утриманні дітей. З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків утримання дитини, то питання, заявлене ОСОБА_1 у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні.

У частині шостій статті 294 ЦПК України встановлено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту утримання неповнолітніх дітей слід залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику, що він вправі звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, ч. 6 ст. 294, ст. 315 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Валківської міської ради Харківської області, Міністерство оборони України, про встановлення факту утримання неповнолітніх дітей - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 02 лютого 2026 року.

Суддя А.М. Левченко