№ 207/3605/22
№ 2/207/16/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Південний районний суд міста Кам`янського в складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.,

за участю секретаря Морозова В.В.,

за участю прокурора Кам`янської окружної прокуратури Іщенко А.О.,

представника позивача Тарасюк О.Л.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Яцина О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Кам`янської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про знесення об`єктів самочинної забудови та скасування державної реєстрації правочинів,

В С Т А Н О В И В:

Представник Кам`янської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить: зобов`язати відповідачів знести самочинно збудоване нерухоме майно комплекс торгівельних павільонів, загальною площею 44 кв.м., який складається з наступного: А-1 торгівельний павільон, загальною площею 33,9 кв.м., Б-1 торгівельний павільон, загальною площею 10,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт та на земельну ділянку.

Позовна заява обґрунтована наступним. Кам`янською окружною прокуратурою встановлено, що у АДРЕСА_1 розташований самочинно збудований комплекс торгівельних павільйонів, загальною площею 44 кв.м.

Згідно з інформацією Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради від 18.08.2022 за № 01вих-06/132 в реєстрі будівельної діяльності в розділі Реєстр дозвільних документів відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на виконання підготовчих та/або будівельних робіт, введення в експлуатацію закінчених будівництвом торгівельних павільйонів.

Крім того, за інформацією Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради від 18.08.2022 за № 2н/153 за даними інформаційної бази містобудівного кадастру за період з 26.08.2009 по теперішній час надання (присвоєння, зміна) адреси: АДРЕСА_2 Управлінням не здійснювалось.

Відповідно до інформації Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) від 14.11.2022 за № 10416/07-22 в Реєстрі будівельної діяльності відомостей щодо реєстрації/видачі документів, що лають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не виявлено.

Прокуратурою встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грубо уникаючи установлений чинним законодавством порядок набуття у користування земельних ділянок комунальної власності, отримання дозволу на будівництво, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, самочинно збудували вказані об`єкти торгівлі та набули право власності на них, на підставі незаконної ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.09.2016 у справі № 207/2730/16 та у подальшому відчужили між собою вказане майно, з огляду на, що на теперішній час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні актуальні записи на самочинно збудований комплекс торговельних павільйонів за ОСОБА_1 .

Так, вищевказаною незаконною ухвалою суду затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно з якою за ОСОБА_2 визнано право власності на об`єкт нерухомості - комплекс торгівельних павільйонів, загальною площею 44 кв.м., який складається з наступного: А-1 торгівельний павільйон загальною площею 33,9 кв. м., Б-1 торгівельний павільйон, загальною площею 10,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеної ухвали суду у справі № 207/2730/16, 08.11.2016 державним реєстратором зареєстровано право власності на самочинно збудований комплекс торгівельних павільйонів за ОСОБА_2 .

У подальшому 03.12.2016 на підставі договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частки комплексу торгівельних павільйонів, у праві спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2019 апеляційну скаргу керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури задоволено частково, ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 30.09.2016 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За результатом розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська зід 21.08.2020 у справі № 207/2730/16 позовну заяву залишено без розгляду.

Таким чином, рішення суду, на підставі якого за ОСОБА_2 здійснено реєстрацію права власності на комплекс торговельних павільйонів за апеляційною скаргою прокуратури скасовано.

Згідно зі схемою зонування території міста Кам`янське самочинна забудова павільйонів, здійснена відповідачами, відбулася в зоні садибної забудови, а не в зоні торгівлі.

Водночас, не дивлячись на самочинне будівництво, та невідповідність схеми зонування міста, Кам`янської міською радою на позаконкурсній основі, укладено з ОСОБА_1 два договори оренди під розміщення самочинно збудованого комплексу торгівельних павільйонів.

Так на підставі ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпровськогої області від 30 вересня 2016 року у справі №207/2730/16 була проведена реєстрація права власності на вищевказаний комплекс торгівельних павільйонів за ОСОБА_2 (яка 10.12.2019 року скасована постановою Дніпровського апеляційного суду).

У подальшому 03.12.2016 року посвідчено договір про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частки у праві спільної часткової власності на об`єкт вищевказаного нерухомого майна - комплекс торгівельних павільйонів.

Достовірно знаючи про самочинно збудований комплекс торгівельних павільйонів, з метою уникнення відповідальності дружина фактично відчужила майно своєму чоловіку, а саме вищевказаний комплекс торгівельних павільйонів.

В цій справі було встановлено факт самочинного будівництва Відповідачами. Встановлено, що відповідачі, грубо уникаючи встановлений законодавством порядок набуття у користування земельних ділянок комунальної власності, отримання дозволу на будівництво, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта самочинно збудували вказаний об`єкт торгівлі на земельній ділянці комунальної власності, яка не відведена для такої мети.

Отже, такий об`єкт фактично має статус самочинного будівництва; оскільки земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 в зайнята ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самовільно. Встановлено факт самочинно збудованого комплексу торгівельних павільйонів, на земельних ділянках, які не відводились для цієї мети, за відсутності отримання та затвердження проєктної документації на будівництво.

21 серпня 2023 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач-1 є законним власником комплексу торгівельних павільйонів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 -1 торгівельний павільйон загальною площею 33,9 кв.м., літ.Б-1 торгівельний павільйон загальною площею 10,1 кв.м. Зазначені павільйони отримано ним за договором про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частки у праві спільної часткової власності на комплекс торгівельних павільйонів від 03 грудня 2016р., посвідченим нотаріально приватним нотаріусом Кам`янського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованим в реєстрі за №1249. Його право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано у встановленому порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Будь-які підстави для скасування державної реєстрації права власності на комплекс торгівельних павільйонів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Волевиявлення учасників правочинів було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Відповідач-2 бажала вирішити сімейний спір між сторонами правочину та подарувати комплекс торгівельних павільйонів Відповідачу-1, а ОСОБА_1 бажав отримати вказане нерухоме майно на умовах, зазначених у договорі. Правочини були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Відповідач-2 реально передала частку торгівельних павільйонів ОСОБА_1 . Укладений сторонами договір про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частки у праві спільної часткової власності на комплекс торгівельних павільйонів укладений у письмовій формі укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений. Станом на час укладення зазначеного договору, ОСОБА_2 була власником комплексу торгівельних павільйонів. Правовстановлюючий документ буд дійсним та його право власності на зазначене майно було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Належність вказаного майна Відповідачу-2 перевірена нотаріусом, що також зазначено у договорі. Статтею 69 Сімейного Кодексу України передбачено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незаледно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на майно ща договором, який підлягає нотарільному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідач-1 є законним користувачем земельних ділянок несільськогосподарського призначення по АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами: :03:006:0054,загальною площею 0,0051 га, для розміщення комплексу торгівельних павільйонів та :03:006:0158, загальною площею 0,0025 га, для розміщення комплексу торгівельних павільйонів. Зазначену земельну ділянку надано Відповідачу-1 Кам`янською міською радою у встановленому порядку у користування для розміщення комплексу торгівельного павільйону згідно з договорами №14883 та №14684 оренди земельної ділянки від 10.12.2018 р. на підставі рішення Кам`янської міської ради про набуття (припинення) прав на землю від 02 листопада 2018 р. № 1219-29/VII. Згідно з п.3.1 договору строк його дії встановлено до 31.10.2028 р. Розділом 4 договору встановлено розмір і порядок внесення ОСОБА_1 орендної плати за користування земельною ділянкою, яка відповідально сплачується у повному обсязі. Таким чином, позивач добровільно розпорядився своїм майном у вигляді земельної ділянки, надавши її у користування для розміщення комплексу торгівельних павільйонів за визначену договором орендну плату. Отже, Відповідач-1 жодним чином не порушує права та інтереси Кам`янської міської ради, не створює йому ніяких перешкод у користуванні і розпорядженні його майном, у тому числі земельною ділянкою. Предмет спору між Відповідачем-1 та Кам`янською міською радою відсутній.

Також відповідач вважає, що керівником Кам`янської окружної прокуратури Дніпровської області та Кам`янською міською радою пропущено строк позовної давності для звернення до суду з заявленими позовними вимогами про знесення об`єктів самочинної забудови та скасування державної реєстрації правочинів у зв`язку з наступним:

Рішенням Кам`янської міської ради про набуття (припинення) прав на землю від 02 листопада 2018 року №1219-29/VII визначено:

13.Затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, надати юридичним та фізичним особам земельні ділянки комунальної власності, визначити права на них.

13.11.Проект землеустрою щодо відведення земельнох ділянки громадянину ОСОБА_1 для розміщення комплексу торгівельних павільйонів за адресою: АДРЕСА_1 .

13.11.1Надати громадянину ОСОБА_1 на умовах оренди строком до 31.10.2028 р. земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами :03:006:0054, загальною площею 0,0051 га, для розміщення комплексу торгівельних павільйонів, код КВЦПЗ-03.07, обмеження у використанні земельною ділянки: охоронна зона навколо інженерних комунікацій 0,0012 га, охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта зв`язку - 0,0015 га, та :03:006:0158, загальною площею 0,0025 га, для розміщення комплексу торгівельних павільйонів, код КВЦПЗ-03.07, обмеження у використанні земельною ділянки: охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта зв`язку -0,0009 га, охоронна зона навколо інженерних комунікацій-0,0007 га.

10 грудня 2018 року між Кам`янською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки № 14683 за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами :03:006:0054, загальною площею 0,0051 га та в цей же день укладено договір оренди земельної ділянки № 14684 а адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами :03:006:0158, загальною площею 0,0025 га, для розміщення комплексу торгівельних павільйонів.

21 грудня 2018 року Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області вніс зазначені договори до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та видано витяги №150581443, №150598505.

Підстава формування витягу №150581443: заява з реєстраційним номером:31819856, дата і час реєстрації заяви: 18.12.2018 11:08:27, заявник: Територіальна громада в особі Кам`янської міської ради, ОСОБА_1 .

Підстава формування витягу №150598505:заява з реєстраційним номером:31820445, дата і час реєстрації заяви: 18.12.2018 11:17:45, заявник: Територіальна громада в особі Кам`янської міської ради, ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.1 ст.261 Цк України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник прокуратури надав відповідь на відзив, в якому не погодився із обставинами викладеними відповідачем у відзиві та наполягав на задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Необгрунтованими є доводи відповідача ОСОБА_1 стосовно того, що він є законним власником комплексу торгівельних павільйонів, а укладення договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частини у праві спільної часткової власності є правомірним, оскільки незвконною ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 30.09.2016 у справі №207/2730/16 затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно з якою за ОСОБА_2 визнано право власності на об`єкт нерухомості - комплекс торгівельних павільйонів, загальною площею 44 кв.м., який складається з наступного:А-1торгівельний павільйон загальною площею 33,9 кв.м., Б-1торгівельний павільйон загальною площею 10,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеної ухвали суду у справі №207/2730/16, 08.11.2016 державним реєстратором зареєстровано право власності на самочинно збудований комплекс торгівельних павільйонів за ОСОБА_2 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2019 апеляційну скаргу керівника Дніпродзержинської місцвої прокуратури задоволено частково. Ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 30.09.2016 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За результатом розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 21.08.2020 у справі №207/2730/16 позовну заяву залишено без розгляду. Таким чином, рішення суду, на підставі якого за ОСОБА_2 здійснено реєстрацію права власності на комплекс торгівельних павільйонів за апеляційною скаргою прокуратури скасовано. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи в ОКП ДБТІ встановлено, що в технічному паспорті торгівельних павільйонів наявна відмітка від 15.01.2016 щодо їх самочинного будівництва.

Згідно листів управлінням архітектурно-будівельного контролю міської ради повідомлено, про те що в єдиному реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів станом на 08.11.2016 відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів стосовно комплексу торгівельних павільйонів.

Тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_1 самочинно збудували вищевказаний комплекс торгівельних павільйонів, а в подальшому 21.09.2016 звернулись до суду із позовною заявою про стягнення боргу, де уклали мирову угоду, за якою визнано право власності на вищевказаний спірний об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_2 .

Достовірно знаючи про самочинно збудований комплекс торгівельних павільйонів, з метою уникнення відповідальності дружина фактично відчужила майно своєму чоловікові, а саме комплекс торгівельних павільйонів.

Безпідставними є доводи відповідача ОСОБА_1 щодо законности отримання земельних ділянок наданих в користування з кадастровим номером :03:006:0054, загальною площею 0,0051 га та кадастровим номером :03:006:0158 площею 0,0025 га та 10.12.2018 укладено договори оренди № 14683, №14684 строком до 31.10.2028.

Тобто за місяць до державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на самочинно збудовані торгівельні павільйони (03.12.2016), останній, знаючи про відсутність у нього та його дружини права володіння, користування земельними ділянками під комплексом торгівельних павільйонів звернувся до Кам`янської міської ради для отримання у користування земельних ділянок під фактичне розміщення самовільно збудованого комплексу.

Земельна ділянка відповідачам для будівництва комплексу торгівельних павільйонів не надавалась, та у подальшому отримана без проведення земельних торгів.

Пунктом 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, реєстрація якого здійснюється вперше.

Тобто комплекс торгівельних павільйонів, збудований за відсутності будь-яких дозвільних документів, на земельних ділянках, які не відводились для цієї мети, порушуючи порядок будівництва об`єкту та отримання земельної ділянки у встановлений законом порядок, внаслідок чого порушились права власника земельної ділянки-Кам`янської міської ради щодо користання, володіння, розпорядження земельною ділянкою під спірним нерухомим майном.

Також до суду надійшли заперечення ОСОБА_4 на відповідь на відзив, в яких зазначено, що павільйони отримано ним за договором про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частини у праві спільної часткової власності на комплекс торгівельних павільйонів від 03 грудня 2016 р., посвідченим нотаріально приватним нотаріусом Кам`янського нотаріального округу Моісєєнко Д.О., зареєстрованим в реєстрі за №1249. Станом на час укладення зазначеного договору, ОСОБА_2 була власником комплексу торгівельних павільйонів, правоустановлюючий документ був дійсним та його право власності на зазначене майно було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Укладений сторонами договір про зміну правого режиму майна подружжя та дарування 1/2 частки у праві спільної часткової власності на комплекс торгівельних павільйонів укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений. Поділ майна подружжя жодним чином не був спрямований на використання всупереч закону комунальної, державної власності або приватної власності, враховуючи напружену ситуацію між подружжям дійшли до порозуміння та необхідності у поділі майна набутого спільно.

Відповідно до ст.38 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Кам`янською міською радою рішенням про набуття (припинення) прав на землю від 02.11.2018 № 1219-29/VII передано в оренду земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , які є комунальною власністю територіальної громади м. Кам`янське. Прокурором обрано неналежний спосіб захисту прав та інтересів Кам`янської міської ради, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Кам`янській міській раді достоменно було відомо з 24 січня 2017 року про наявність права власності у гр. ОСОБА_1 на комлекс торгівельних павільйонів за адресою: АДРЕСА_1 , а отже у разі порушення її прав та інтересів орган місцевого самоврядування мав можливість та повноваження самостійно звернутись з відповідним позовом до суду, або у досудовому порядку направити вимогу про усунення порушень, якщо такі були допущені як орендарем земельної ділянки та власником комплексу торгівельних павільйонів, тому строк позовної давності як для органу місцевого самоврядування так і для прокурора Кам`янської окружної прокуратури сплив 24 січня 2020 року.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладення в п.46 Постанови від 17.10.2018 року у справі № 362/44/17: Велика Палата Верховного Суду вважає, що якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчисляти з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або мог довідатись орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №6-1852цс16 і Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц).

Таким чином, зазначене дає підстави у повному обсязі застосовувати строки позовної давності до даних правовідносин та визнати пропущеним строк позовної давності прокурором.

У судовому засіданні представник прокуратури Іщенко А.О. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник Кам`янської міської ради, в інтересах якої заявлено позов, ОСОБА_5 вважає, що немає підстав для задоволенні позову щодо земельної ділянки, оскільки міською радою на даний час укладено договір оренди з відповідачем, сплачуються орендні платежі в бюджет міста, тому відсутнє на даий час порушення прав позивача, решту позовних вимог просив вирішити на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Яцина О.І. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з аргументів, котрі обґрунтовують відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, про поважність причин неявки не повідомила суду.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засідання встановлено, що підставі ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.09.2016 у справі № 207/2730/16 затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно з якою за ОСОБА_2 визнано право власності на об`єкт нерухомості - комплекс торгівельних павільйонів, загальною площею 44 кв.м., який складається з наступного: А-1 торгівельний павільйон загальною площею 33,9 кв. м., Б-1 торгівельний павільйон, загальною площею 10,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеної ухвали суду у справі № 207/2730/16, 08.11.2016 державним реєстратором зареєстровано право власності на самочинно збудований комплекс торгівельних павільйонів за ОСОБА_2 .

У подальшому 03.12.2016 на підставі договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частки комплексу торгівельних павільйонів, у праві спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2019 апеляційну скаргу керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури задоволено частково, ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 30.09.2016 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За результатом розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська зід 21.08.2020 у справі № 207/2730/16 позовну заяву залишено без розгляду.

Таким чином, рішення суду, на підставі якого за ОСОБА_2 здійснено реєстрацію права власності на комплекс торговельних павільйонів за апеляційною скаргою прокуратури скасовано.

Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право оренди земельної ділянки належить ОСОБА_1 (том № 1, арк.с. 91-93).

Згідно Акту обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки встановлено, що рішенням міської ради від 02.11.2018 № 1219/29-VII ОСОБА_1 надано в користування земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0051 га для розміщення комплексу торгівельних павільйонів, код КВЦПЗ-03.07. обмеження у використанні земельної ділянки; охоронна зона навколо інженерних комунікацій-0,0012 га, охоронна зона навколо об`єкта зв`язку -0,0015 га та загальною площею 0,0025 га для розміщення комплексу торгівельних павільйонів, код КВЦПЗ-03.07. обмеження у використанні земельної ділянки;охоронна зона навколо об`єкта зв`язку -0,0009, охоронна зона навколо інженерних комунікацій-0,0007 га та укладено договір оренди (том №1, арк.с.122-128).

Згідно з інформацією Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради від 18.08.2022 за № 01вих-06/132 в реєстрі будівельної діяльності в розділі Реєстр дозвільних документів відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на виконання підготовчих та/або будівельних робіт, введення в експлуатацію закінчених будівництвом торгівельних павільйонів.

Крім того, за інформацією Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради від 18.08.2022 за № 2н/153 за даними інформаційної бази містобудівного кадастру за період з 26.08.2009 по теперішній час надання (присвоєння, зміна) адреси: АДРЕСА_2 Управлінням не здійснювалось.

Відповідно до інформації Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) від 14.11.2022 за № 10416/07-22 в Реєстрі будівельної діяльності відомостей щодо реєстрації/видачі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не виявлено.

Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на об`єкт нерухомого майна -комплекс торгівельних павільйонів за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , проведеного на підставі рішення приватного нотаріуса Мосієнка Дениса Олександровича від 03.12.2016 №32706613 (номер запису про право 17798098), (том №1, арк.с.40-42).

Згідно відповіді Департаменту економічного розвитку Кам`янської міської ради будь-яких звернень від забудовників з метою кладання договору/розрахунку про пайову участь у розвитку інфраструктури міста за об`єктом -комплекс торгівельних павільйонів за адресою: АДРЕСА_1 , не надходило, договір не укладався (том №1, арк.с. 72).

Згідно відповіді Державної іпспекції архітектури та містобудування України відомостей щодо реєстрації документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єкта - комплекс торгівельних павільйонів за адресою: АДРЕСА_1 , не виявлено (том №1, арк.с.84-85).

Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на земельну ділянку

Документи на землекористування на момент обстеження не оформлено, що не відповідає вимогам ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст.375 ЦК України виключно власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2,3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. За з містом ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1)отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2)розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3)затвердження проектної документації; 4)виконання підготовчих та будівельних робіт; 5)прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6)реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво об`єкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку ст.331 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села,селища,міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Всі землі в межах міста Кам`янського належать територіальній громаді міста.

Згідно ч.1 статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до частини 2 статті 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Згідно ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 10, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради представляють інтереси територіальної громади.

Згідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно приписів ст.189 Земельного кодексу України та ст. 20 Закону України «Про охорону земель», сільські, селищні, міські районні та обласні ради здійснюють самоврядний контроль за використанням та охороною земель.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статей 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як визначено ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурнобудівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації

При цьому, виключно власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяє будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до ст.391 ЦКУ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Водночас встановлено, що спірний об`єкт самочинного будівництва збудовано на земельній ділянці комунальної власності, що не була відведена для цієї мети, його не прийнято до експлуатації, а тому він є нествореним в розумінні ст.331 ЦКУ, що виключає можливість реєстрації права власності на спірне майно, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах від 29.03.2018 у справі № 909/935/15, від 19.03.2018 у справі № 2-4435/2008.

Право власності або користування землею набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст.13,14), Земельного кодексу України (ст.ст.78,92,93,102-1,116,118,119,123,125,126) та інших Законів України.

Положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено принцип непорушності права власності та зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст.152 ЗК України цієї статті власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Законом України Про державний контроль за використанням та охороною земель визначено поняття самовільного зайняття земельної ділянки та зазначено, що це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Закон України «Про благоустрій населених пунктів» є спеціальним законом, який визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

За визначенням ст.1 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Крім того, згідно із ч.2 ст.48 Закону України «Про охорону земель» розміщення і будівництво об`єктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів.

Вибір земельної ділянки для розміщення магазину повинно відбуватись ще в процесі планування забудови певної території.

Планування територій на місцевому рівні забезпечується відповідними місцевими радами і полягає у розробленні та затверджені генеральних планів населених пунктів, схем планування територій на місцевому рівні та іншої містобудівної документації, регулюванні використання їх територій, ухваленні та реалізації відповідних рішень про дотримання містобудівної документації.

При цьому, при плануванні та забудови територій повинно бути забезпечено врахування думки громадськості (громадських інтересів)( ст.5 ЗУ «Про основи містобудування»).

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України встановлює, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Так, у п. 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначено, що при вирішенні питання про необхідність звернення до суду з позовом компетентний орган може діяти в умовах конфлікту інтересів - коли порушення інтересів держави, про яке стверджує прокурор, може бути пов`язане з раніше вчиненими протиправними діями цього органу чи бездіяльністю. Для врахування цих обставин стаття 55 ГПК передбачає такі правила: якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову прокурора в інтересах держави; відмова компетентного органу від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи на обгрунтування правововї позиції сторонами, суд вважає, що позовні вимоги Кам`янської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про знесення об`єктів самочинної забудови та скасування державної реєстрації правочинів підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються разі задоволення позову на відповідача.

У зв`язку із задоволенням позову, на користь Кам`янської міської ради з відповідачів слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Кам`янської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про знесення об`єктів самочинної забудови та скасування державної реєстрації правочинів задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва комплекс торгівельних павільонів, загальною площею 44 кв.м., який складається з наступного:А-1 торгівельний павільон, загальною площею 33,9 кв.м., Б-1 торгівельний павільон, загальною площею 10,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати державну реєстрацію права власності на комплекс торгівельних павільонів, загальною площею 44 кв.м., який складається з наступного:А-1 торгівельний павільон, загальною площею 33,9 кв.м., Б-1 торгівельний павільон, загальною площею 10,1 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 проведену на підставі рішення приватного нотаріуса Мосієнка Дениса Олександровича від 03.12.2016 №32706613 (номер запису про право 17798098).

Скасувати державну реєстрацію права власності на комплекс торгівельних павільонів, загальною площею 44 кв.м., який складається з наступного:А-1 торгівельний павільон, загальною площею 33,9 кв.м., Б-1 торгівельний павільон, загальною площею 10,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 проведену на підставі рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області Сакалюка Сергія Георгійовича № 32339343 від 11.11.2016 (номер запису про право 17406609).

Скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 0,0051 га з кадастровим номером :03:006:0054, що розташована у АДРЕСА_1 , проведену ОСОБА_1 на підставі рішення державного реєстратора Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Коноплянкою Вадимом Михайловичем № 44756876 від 21.12.2018 (номер запису про право 29584324).

Скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 0,0025 га з кадастровим номером :03:006:0158, що розташована у АДРЕСА_1 , проведену ОСОБА_1 на підставі рішення державного реєстратора Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Сітало Євгенією Вікторівною №44758027 від 21.12.2018 (номер запису про право 29586145).

Стягнути з ОСОБА_2 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (зареєстроване місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького 38, МФО 820172, Держказначейська служба України, м.Київ, р/р НОМЕР_4 , ) судовий збір у сумі 6202 (шість тисяч двісті дві) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (зареєстроване місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького 38, МФО 820172, Держказначейська служба України, м.Київ, р/р НОМЕР_4 , ) судовий збір у сумі 6202 (шість тисяч двісті дві) грн. 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.01.2026 року.

Суддя Т.Ю. Погребняк