УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року

м. Київ

справа №203/7137/25

провадження № 61-16481ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Дніпра від 17 жовтня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» про стягнення заборгованості заробітної плати, компенсацій та визнання дій роботодавця дискримінаційними,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» (далі - ТОВ «Сільпо-Фуд») про стягнення заборгованості заробітної плати, компенсацій та визнання дій роботодавця дискримінаційними.

Ухвалою Центрального районного суду м. Дніпра від 13 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку невідповідністю позовної заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України з наданням строку для усунення її недоліків.

16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 шляхом формування документа у підсистемі «Електронний суд» звернулася до суду першої інстанції на виконання вимог ухвали від 13 жовтня 2025 року із позовною заявою у новій редакції, проте вимоги ухвали не були виконані у повному обсязі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Дніпра від 17 жовтня 2025 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суд першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Центрального районного суду м. Дніпра від 17 жовтня 2025 року залишено без змін.

У грудні 2025 року ОСОБА_1 шляхом формування документа у підсистемі «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Центрального районного суду м. Дніпра від 17 жовтня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 15 січня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху із наданням строку для усунення її недоліків. Заявникові запропоновано: 1) сплатити судовий збір на підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку

і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; 2) уточнити зміст касаційної скарги у частині правильного зазначення оскаржуваних судових рішень, конкретизувати прохальну частину касаційної скарги із урахуванням змісту статті 409 ЦПК України та уточнити касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, надати суду касаційну скаргу у новій редакції, а також надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У разі подання уточненої касаційної скарги шляхом формування документа

у підсистемі «Електронний суд» заявникові також запропоновано надати суду докази надсилання уточненої касаційної скарги на адресу іншого учасника справи.

Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

22 січня 2026 року ОСОБА_1 шляхом формування документа у підсистемі «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою у новій редакції надала докази надсилання уточненої касаційної скарги на адресу іншого учасника справи та документи, що підтверджують сплату судового збору

у встановлених порядку і розмірі.

В уточненій касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , вважаємо,що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається

ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право

в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви визначені в статті 175 ЦПК України.

Згідно з частинами першою-третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При цьому, згідно з частиною сьомою статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою судді Центрального районного суду м. Дніпра від 13 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9,

10 частини третьої статті 175 ЦПК України, частини четвертої статті 177 ЦПК України. З наданням строк для усунення її недоліків, відповідно до частини першої та другої статті 185 ЦПК України та роз`яснено позивачу, що у разі невиконання нею зазначених вимог ухвали у наданий строк, заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду на виконання вимог ухвали від 13 жовтня 2025 року із позовною заявою

у новій редакції, проте вимоги ухвали не були виконані у повному обсязі.

Позовна заява у новій редакції не відповідала вимогам пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України, оскільки в останній, відповідачем зазначений директор ТОВ «Сільпо-Фуд» Лесько Ю. А., із зазначенням ЄДРПОУ та юридичної адреси товариства, тобто позивач не визначилась, до кого пред`являє позов (до юридичною особи - товариства чи до фізичної особи - Лесько Ю. А.) та відповідно позовна заява не містить повного найменування юридичної особи відповідача, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, або місце проживання чи перебування відповідача фізичної особи, її реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Також, у позовній заяві не зазначено ціну позову на вимогу пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України. Позовна заява не відповідала вимогам пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України, оскільки не містила жодного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, з посиланням на докази та правові підстави заявлених вимог з огляду на обраних спосіб захисту. Позовна заява не відповідала вимогам, передбачених пунктами 6,7,9,10 частини третьої статті 175 ЦПК України, не містила відомості: про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Отже, оскільки ОСОБА_1 у встановлений судом строк не усунула недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду, виконавши лише частково такі вимоги, тому суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, позовну заяву визнав неподаною та повернув позивачу.

З огляду на вищезазначенеВерховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про повернення позовної заяви на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги спростовуються вищенаведеним, зводяться до власного тлумачення норм процесуального права та до незгоди з судовими рішеннями, висновків суду не спростовують, на їх законність та обґрунтованість не впливають, не можуть бути підставою для їх скасування.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається,

що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидними і не викликають розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Дніпра від 17 жовтня

2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» про стягнення заборгованості заробітної плати, компенсацій та визнання дій роботодавця дискримінаційними відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Г. В. Коломієць

Ю. В. Черняк