ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1486/25
Провадження № 2-др/131/12/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" січня 2026 р. м. Іллінці
Іллінецький районний суд Вінницької області
головуючого - судді Марчук В.І.,
за участю секретаря судового засідання Яременко Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Іллінці Вінницької області цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Костенка Олександра Миколайовича, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
29.12.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Костенком О.М., у строки та порядку, встановлені нормами ЦПК України, подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі № 131/1486/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 25 грудня 2025 року позов ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково.
Професійна правнича допомога у даній справі надавалася відповідачу адвокатом Костенко Олександром Миколайовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (4943/10 від 26.07.2012 року видане Київською обласною КДКА на підставі рішення №245 від 18.07.2012 року) на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги від 02 жовтня 2025 року №б/н, та виданого на підставі договору Ордеру серії АІ №2015309.
Відповідно до п.8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, у відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Костенко О.М., повідомив, що відповідач поніс судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00грн., а враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, просив стягнути з позивача судові витрати (витрати на правничу допомогу), та докази, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом справи, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Зазначено, що згідно п. 5 Договору, сплата гонорару/витрат провадиться Клієнтом шляхом внесення грошових коштів на банківський рахунок та/або готівкою, що оприбутковується Адвокатом.
Згідно Рахунку-фактури №26/12 від 26 грудня 2025 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 02 жовтня 2025 року загальна сума до сплати за надання послуг з правничої (правової) допомоги в Іллінецькому районному суді Вінницької області по справі №131/1486/25 складає 8 000,00 грн.
Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг №26/12 від 26 грудня 2025 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 02.10.2024 року загальна вартість наданих послуг 8 000,00грн.
Оплата наданих послуг підтверджується квитанцією до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 26 грудня 2025 року.
Вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн. є доведеним належними доказами у справі, є обгрунтованим, дійсним та співмірним, а також необхідним та розумним, отже на виконання вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, з позивача підлягають стягненню витрати понесені відповідачем на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.133,137,141 ЦПК України просив ухвалити додаткове рішення у справі № 131/1486/25 за позовом ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, та стягнути з ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на користь ОСОБА_1 витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 8000,00 грн.
Представником позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Сердійчук Я.Я. 09.01.2026 року подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно яких просила відмовити представнику відповідача у стягненні із позивача витрат на правову допомогу у справі № 131/1486/25 та винесенні додаткового рішення у справі зважаючи на наступне.
Зокрема вказано, що ч. 1 ст. 246 ЦПК України обов`язковою умовою відшкодування витрат визначає неподання стороною з поважних причин доказів. Проте, жодні поважні причини в сторони відповідача були відсутні. Із врахуванням вищезазначеного, нормами цивільного процесуального законодавства встановлені певні обмеження та вимоги щодо визначення та стягнення витрат на правничу допомогу, які стороною відповідача не були дотримані, що виключає можливість стягнення таких витрат та ухвалення додаткового рішення у справі.
Представник відповідача не виконав умову щодо наявності поважності причин неподання відповідних доказів понесених витрат до закінчення судових дебатів, із врахуванням того, що такі докази повинні були бути подані разом із відзивом на позовну заяву (із врахуванням того, що сума витрат була фіксована у розмірі 8 000,00 грн.).
Крім того, вказано, що спір виник за вини відповідача, тобто, підставою для звернення до суду із даною позовною заявою стало неналежне виконання умов кредитного договору, що, своєю чергою, спричинило понесення позивачем витрат на правову допомогу та сплату судового збору.
У відповідності до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Так, матеріалами справи підтверджено, що кредитором були перераховані кредитні кошти, повернення яких в строки і на умовах Кредитних договорів відповідачем не було здійснено. Тобто, матеріалами справи підтверджено, що жодних неправомірних дій як первісного кредитора так і позивача не було, а тому, витрати на правничу допомогу не можуть бути покладені на позивача.
Заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді складає 8 000,00 грн., проти стягнення яких представник позивача заперечує із огляду на наступне.
Зокрема, вважає, що такі витрати є неспівмірними із складністю справи та змісту відзиву, так як єдиною аргументцією фактично є перебування відповідача на військовій службі (щодо здійснених платежів, то представником відповідача не співставлено заявлену суму до стягнення розрахунки боргу).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані такі документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, довіреність); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги; детальний опис вчинених дій (наданих послуг). Надання суду вказаних документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правничу допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості.
Такий підхід до компенсації витрат на правничу допомогу закладався законодавцем і застосований Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у справі №372/1010/16 ц. У постанові від 03.05.2018 р. касаційний суд, здійснюючи розподіл судових витрат, вказав, якщо сторона документально доведе, що вона понесла витрати на правову допомогу (надасть договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат), то суд не матиме підстав для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У відповідності до Правил адвокатської етики при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги наступні фактори: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення для клієнта; роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.
Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Уникнення від виконання обов`язків перед кредитором, особливо із наступним перешкоджанням здійсненню права на охорону та захист набуло поширення як тактичний прийом відстрочення виконання обов`язків, фіксації документування вчинених порушень, подання позову, його проходження у суді, затягування самого процесу виключно через суб`єктивні причини. Йдеться про зловживання процесуальними правами як особливу форму процесуального правопорушення як навмисних, недобросовісних дій учасників цивільного процесу із порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав з метою обмеження можливості здійснення прав іншою стороною чи третіми особами, а також для перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи.
Тобто, заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи, розміром позовних вимог та позицією сторони відповідача у справі, яка сповна спростована позивачем, обставинами справи.
В судове засідання ОСОБА_1 та його представник, адвокат Костенко О.М., не з`явилися. В поданій до суду заяві останній заявлені вимоги підтримав, просила розгляд справи проводити у його відстуності та відсутності відповідача.
Представник ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС " в судове засідання не з`явився.
Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи та їх представників, які не прибули до суду.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали поданої заяви та матеріали цивільної справи №131/1486/25, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача, адвоката Костенка М.П., підлягає задоволенню з наступних підстав.
Крім того, згідно даного рішення, оскільки представник відповідача повідомив у відзиві про наявність витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, та в судових дебатах заявив, що докази на підтвердження розміру витрат, які відповідач сплатив у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, судом призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 20 січня 2026 року та встановлено відповідачу строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду для подання до суду відповідних доказів (договорів, рахунків тощо) щодо розміру понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу. Роз`яснено, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті всі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні, питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувалися докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).
Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.
Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/129 наведено правовий висновок про те, що "однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат".
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.
У пункті 48 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 роз`яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом Костенком О.М. надано суду: Договір про надання правничої (правової) допомоги від 02 жовтня 2025 року №б/н; ордер про надання правничої допомоги від 02.10.2025 року; Рахунок-фактуру №26/12 від 26 грудня 2025 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 02 жовтня 2025 року, Акт приймання-передачі наданих послуг №26/12 від 26 грудня 2025 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 02.10.2024 року та квитанцію від 26 грудня 2025 року, відповідно яких ОСОБА_1 сплатив адвокату Костенку О.М. 8000,00 грн.
З огляду на вищевикладене, розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу Кравчуком М.П., суд, бере до уваги співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом позивача обсягом послуг під час розгляду справи в суді, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, виконані роботи, з урахуванням принципу розумності та справедливості, та приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Представником ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу у відповідності до вимог ч.5 ст.137 ЦПК України разом з тим, не доведено їх неспівмірності із обставинами, зазначеними у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, а тому суд не вирішує питання про їх зменшення. Стороною відповідача належними доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн., які були реальними та необхідними, вказані витрати не суперечать складності справи та часу, витраченого на надання послуг, доказів зворотнього іншою стороною не надано. Разом з тим, при ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати, які поніс ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу. Суд визнає, що сторона відповідача з поважних причин не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, оскільки оплата їх вартості відбулася після ухвалення рішення.
Таким чином, із ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 6742,40грн. витрат на правничу допомогу адвоката, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 141, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Костенка Олександра Миколайовича, про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд 6, офіс 521, ;

відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Валентина МАРЧУК