Провадження № 6/201/52/2026
УХВАЛА

27 січня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю стягувача ОСОБА_1 , її представника адвоката Дітковського А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.12.2021 у справі № 263/13858/21 (провадження №2-н/263/2647/2021) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 28.10.2021 року та до повноліття дитини,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заяви

ОСОБА_2 зазначив, що від шлюбу із ОСОБА_1 є спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Унаслідок сімейної сварки стягувач звернулася до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, за результатами розгляду якої виданий судовий наказ від 16.12.2021 у справі № 263/13858/21 про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 28.10.2021 та до повноліття дитини.

Судовий наказ до примусового виконання не пред`являвся, сімейні відносини нормалізувалися і до лютого 2022 року родина жила у місті Маріуполі. Заявник утримував дитину, займався її вихованням, із дитиною був стійкий психоемоційний зв`язок. У зв`язку з повномасштабним вторгненням вивіз родину з міста Маріуполь, змінив місце роботи. З травня 2022 року вони сім`єю проживали у орендованій квартирі у АДРЕСА_1 , у якій планували жити до завершення ремонту у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , яка належить заявникові. Заявник оплачував приватний дитячий садочок дитини (від 10000,00 грн до 23000,00 грн), щомісячно перераховував грошові кошти стягувачу на утримання доньки (від 20000,00 грн до 40000,00 грн.), окрім готівки. У квітні 2025 року з метою оздоровлення доньки, надав згоду стягувачу на вивіз дитини на один місяць до Болгарії, забезпечив їх грошовими коштами на проїзд, проживання та відпочинок. Стягувач з донькою перебували на відпочинку з 05.04.2025 по 04.05.2025. Але, як виявилося у подальшому, реальною причиною виїзду за кордон було не оздоровлення дитини, а оформлення стягувачем статусу біженця у Болгарії, що підтверджується Реєстраційною карткою іноземця № 825306154, виданою Державним агентством у справах біженців зі строком дії з 17.04.2025 по 04.03.2026. Це доводить, що 17.04.2025 стягувач почала вчиняти дії, спрямовані на зміну місця проживання доньки. Про ці обставини він дізнався пізніше. 02.06.2025 стягувач без його згоди вивезла доньку за межі території України, повідомила, що не має наміру продовжувати подальше спільне сімейне життя, вирішила виїхати з України.

Заявник 11.09.2025 звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом про визначення місця проживання малолітньої доньки з ним та про стягнення з матері аліментів на утримання дитини (справа № 537/5787/25). Остаточне рішення у справі не ухвалене, апеляційним судом вирішується питання про територіальну підсудність позову.

Стягувач звернулася до Соборного районного суду м. Дніпра із заявою про видачу дублікату судового наказу (провадження № 2-н/263/2647/2021).

Від моменту передачі на вирішення суду спору про визначення місця проживання дитини істотно змінилися обставини, які існували на момент видачі судового наказу, відсутність у стягувача статусу особи, разом з якою проживає дитина.

Вважав, що існує передбачені ч. 1 ст. 173 ЦПК України обставини для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Так, з червня 2025 року обов`язок боржника відсутній у зв`язку з розглядом судом питання про визначення місця проживання дитини, в залежності від результатів якого батько може набути статусу особи, з якою проживає дитина. У залежно від наявності або відсутності у матері або батька дитини статусу особи, з якою проживає дитина, законодавство пов`язує право на отримання аліментів на утримання дитини.

На підставі викладеного, просив визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.12.2021 у справі № 263/13858/21 (провадження №2-н/263/2647/2021) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 28.10.2021 року та до повноліття дитини.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Стягувач та його представник правом на подання письмових заяв, клопотань, заперечень по суті не скористалися.

Рух справи

Ухвалою суду від 24.12.2025 прийнято до розгляду дану заяву, у задоволенні заяви в частині заборони прийняття судового наказу до виконання - відмовити.

Заявник (боржник) ОСОБА_2 , його представник адвокат Козачук О.А. у поданих 19.01.2026 і 26.01.2026 заявах просили розглянути заяву без їх участі, вимоги заяви підтримали, просили задовольнити із підстав, указаних у заяві.

Стягувач ОСОБА_1 та її представник адвокат Дітковський А.М. у судовому засіданні проти вимог заяви заперечували, просили у задоволенні заяви відмовити, оскільки вважали наведені у заяві підстави такими, що не можуть бути підставами для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Частина 3 ст. 432 ЦПК України передбачає, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали поданої заяви, а також матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Наказом Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.12.2021 у справі № 263/13858/21 (провадження №2-н/263/2647/2021) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 28.10.2021 року та до повноліття дитини.

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 24.12.2025 за заявою ОСОБА_1 видано їй дублікат судового наказу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.12.2021 у справі №263/13858/21 (провадження №2 н/263/2647/2021) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Стягувач ОСОБА_1 має статусу біженця у Болгарії, що підтверджується Реєстраційною карткою іноземця № 825306154, виданою Державним агентством у справах біженців зі строком дії з 17.04.2025 по 04.03.2026.

Як вказує заявник і це не заперечується стягувачем, вона проживає разом із донькою за кордоном,

Заявник 11.09.2025 звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом про визначення місця проживання малолітньої доньки з ним та про стягнення з матері аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.09.2025 у справі № 537/5787/25позовну заяву про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини передано на розгляд до Подільського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22.12.2025 вказану ухвалу залишено без змін.

Заявником долучено до матеріалів справи квитанції, які підтверджують перерахування коштів на користь стягувача ОСОБА_1 .

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 04.09.2019 (справа № 711/8561/16), аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лишена користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.

Згідно із ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувана або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Разом з цим законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпними, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, які підтримані в постанові Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 824/85/21.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Після винесення вказаного рішення суду суттєво змінилися обставини, дитина проживає разом із Заявником та перебуває на його утриманні, натомість його колишня дружина, за інформацією Заявника, виїхала за кордон.

Правова природа інституту стягнення аліментів на утримання дитини, полягає в тому, що аліменти стягуються на користь одного з батьків, але призначаються саме для забезпечення потреб дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено принцип рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей.

Положенням ст. 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Ураховуючи положення ч. 4 ст. 273 ЦПК України питання щодо зміни обставин, які впливають на визначення строків стягнення аліментів, припинення їх стягнення чи звільнення від їх сплати, мають вирішуватись у позовному провадженні, а не шляхом подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд вважає помилковим твердження заявника про те, що натепер підставою визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню є те, що з червня 2025 року обов`язок боржника відсутній у зв`язку з розглядом судом питання про визначення місця проживання дитини і в залежності від результатів цієї справі він може набути статусу особи, з якою проживає дитина. Заявник вказує на цю подію у майбутньому, тому вона аж ніяк не може зумовлювати натепер жодні правові підстави.

Отже, якщо боржник вважає, що він матиме право на звільнення від сплати аліментів, він має право у майбутньому звернутись до суду з позовом про звільнення його від сплати аліментів, надавши докази проживання дитини разом із ним тощо.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 432 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.12.2021 у справі № 263/13858/21 (провадження №2-н/263/2647/2021) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 28.10.2021 року та до повноліття дитини - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складений та підписаний суддею 30 січня 2026 року.

Суддя О.С. Наумова