Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2/641/1392/2026 Справа № 641/170/26
У Х В А Л А

14 січня 2026 року м. Харків

Суддя Слобідського районного суду міста Харкова Музиченко В.О., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд стягнути з останнього аліменти на утримання трьох дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 аліментів у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу).

Перевіривши матеріали позовної зави та долучених до неї документів, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України).

Частинами першою, третьою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частинами першою, другою статті 174 ЦПК України встановлено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду, визначені статтею 175 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимогою процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги. Таким чином, під предметом позову розуміється певно матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог. Він проявляється в матеріально-правовій заінтересованості позивача. Іншими словами, це те матеріальне благо, яке позивач бажає отримати.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Частиною третьою статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на трьох дітей.

На обґрунтування позову зазначає, що між сторонами укладено договір щодо виховання та утримання спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в тому числі щодо сплати аліментів на дітей від 24 червня 2025 року, посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кардашиним Р.С., зареєстрованим в реєстрі за № 602.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої-третьої статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

При цьому, частиною другою статті 189 СК України встановлено, що у разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Статтею 18 Цивільного кодексу України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, визначено, що стягнення заборгованості у безспірному порядку може здійснюватись шляхом вчинення виконавчого напису на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку).

Тобто, основною перевагою цього способу сплати аліментів - є можливість примусового виконання такого договору. У разі недотримання умов укладеного договору платником аліментів той з батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Договір з вчиненим виконавчим написом може бути переданий до державної виконавчої служби. У такому разі аліменти будуть стягуватися з платника примусово у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» у розмірі, передбаченому договором, без звернення до суду.

Процесуальний порядок вчинення виконавчих написів регулюється статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником будь-якому нотаріусу, незалежно від місця виконання вимоги, подається письмова заява, зміст якої має відповідати вимогам підпункт 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку.

Для вчинення виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором про сплату аліментів на дитину нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Нотаріус вчиняє виконавчий напис на договорі, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За заявою того із батьків, з ким проживає дитина, розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахування індексу інфляції за весь час прострочення та одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (якщо інше не встановлено договором). Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору (пункт 6 глави 16 Порядку).

При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих написів нотаріусів.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Обов`язок по обчисленню розміру заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проведенню індексації розміру аліментів покладено на виконавця відповідно до положень статті відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, на підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивач не надала суду в якості доказів вжиття позивачем заходів у встановленому законом порядку щодо стягнення аліментів на підставі виконавчого напису нотаріуса через невиконання батьком свого обов`язку утримувати дітей.

З урахуванням наведеного, позивачу слід надати виконавчий напис нотаріуса, вчинений на підставі згаданого договору, або докази звернення до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису та письмову відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а також довідку-розрахунок заборгованості за аліментами, здійснений в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -В. О. Музиченко