ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

м. Київ

справа № 372/461/18

провадження № 61-15985св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Дронь НаталіяВолодимирівна,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_1 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 ,

розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_45 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року у складі судді Зінченко О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_46 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа- виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області, про визнання будівництва самочинним, знесення об`єкта незаконного будівництва багатоквартирного будинку, припинення права власності та скасування державної реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_46 є власницеюземельноїділянки та житлового будинку, що розташованіза адресою: АДРЕСА_1 .

На сусідній земельній ділянці відповідачкою ОСОБА_1 було збудовано багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачка вважає, що діями ОСОБА_1 порушено її законні права та інтереси, оскільки відповідачка здійсниласамочиннебудівництво багатоквартирного будинку за вказаною вище адресою без жодної дозвільної документації.

Самочинне будівництво прямо впливає на особисті права ОСОБА_46 , оскільки воно суперечить правилам добросусідства, завдає їй значних незручностей, зокрема створює затінення, шумове забруднення тощо.

Крім того, при будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 порушено вимоги щодо протипожежних та санітарних відстаней до житлового будинку по АДРЕСА_1 , що створює загрозу для життя і здоров`я ОСОБА_47 . Так, зокрема, замість допустимих, згідно ДБН 360-92**, 15-20 метрів, здійснено відступ 6,6 метрів.

Крім того, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером :01:103:0108, призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка згідно класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України з земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548 має код 02.01, збудовано дев`ятиповерховий багатоквартирний житловий будинок (код 02.03).

Позивачка вказує, що відповідно до Наказу ДАБІ у Київській області № 252 від 21 грудня 2015 року декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 16 вересня 2015 року № КС81 було скасовано як незаконну.

Згідно листа виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 23 грудня 2016 року, 11 серпня 2016 року у присутності представника забудовника встановлено, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 виконані будівельні роботи з будівництва багатоквартирного житлового будинку без отримання документу, який дає право на виконання будівельних робіт.

Також було складено акт та вручено припис С-1708/1 від 17 серпня 2016 року з вимогою усунути дані правопорушення до 01 серпня 2017 року, забудовника притягнуто до адміністративної відповідальності за частинами 1, 8 статті 96 КУпАП та винесено постанову А-3108/1 від 31 серпня 2016 року.

Згідно поданої (в подальшому скасованої) декларації про готовність об`єкта до експлуатації здійснювалася саме реконструкція житлового будинку під багатоквартирний житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , проте державними реєстраторами видавалися свідоцтва не на реконструйований об`єкт (багатоквартирний будинок), а на квартири, отримані в процесі поділу житлового будинку.

Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, ОСОБА_46 просила: суд

визнати самочинним будівництвом багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:103:0108;

зобов`язати ОСОБА_1 знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт - багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:103:0108;

припинити право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 110,1 кв.м, житловою площею 51,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта житлової нерухомості: 1, внаслідок знищення майна з закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна;

скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна (квартири під номерами 8 , 4 , 17 , 7 , 18 , 19 , 6 , 5 , 20 , 3 , 21 , 27 , 31 , 49 , 2 , 1 , 34 , 26 , 30 , 25 , 24 , 41 , 42 , 10 , 9, 40 , 39 , 11, 12, 13, 29, 33, 43, 23, 16, 46, 15, 38, 47, 14, 37, 36, 45, 44, 32 , 35, 28 та нежитлові приміщення літ «А» загальною площею (кв.м): 416,7), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна;

Ухвалою Обухівського районного суду Київської областівід 13лютого 2023 року залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_48 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_16 , ОСОБА_51 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_1 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 .

Ухвалою Обухівського районного суду Київської областівід 20 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Обухівського районного суду Київської областівід 12 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили, зокрема, з того, що багатоквартириний будинок, який просить знести позивачка, на даний час фактично перебуває у спільній частковій власності третіх осіб, за якими зареєстровані на праві власності конкретні квартири у спірному будинку, у зв`язку із чим дійшли висновку, що знесення всього будинку потягне за собою і фактичне знищення квартир зазначених осіб та суттєво вплине на їх права та обов`язки.Разом із тим, вказані особи в якості відповідачів до участі у справі не залучені, а процесуальний статус третьої особи та відповідача є різним за своїм змістом та повноваженнями.

Крім того, суди зазначили, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

28 листопада 2024 року ОСОБА_46 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року.

У касаційній скарзі заявниця просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені судами попередніх інстанцій з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, та без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

12 лютого 2025 року від ОСОБА_67 до Верховного Суду надійшов відзив, у якому третя особа просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

05 лютого 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що ОСОБА_46 є власницею житлового будинку загальною площею 152,8 кв.м, житлова площа 49,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка місця розташування: :01:103:0093, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 29873190 від 22 листопада 2014 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 120764395 від 16 квітня 2018 року.

Згідно з копією Державного акту на право власності на земельну ділянку № 202371 від 18 липня 2012 року, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 листопада 2011 року № 2093 є власницею земельної ділянки площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі договору купівлі-продажу № 498 від 02 березня 2012 року ОСОБА_1 набула у власність житловий будинок загальною площею 110,1 кв.м, житлова площа 51,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка місця розташування: :01:103:0108, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

13 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулася до голови Обухівської міської ради Левченко О. М. із заявою про надання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

19 лютого 2014 року Відділом розвитку інфраструктури, містобудування та архітектури ОСОБА_1 було видано Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки 09-03 № 4 будівництво житлового будинку на АДРЕСА_2 .

30 вересня 2014 року було складено Акт обстеження забудови земельних ділянок по АДРЕСА_2 , в якому зазначено, що розпочаті підготовчі роботи, знято родючий шар грунту та вирито котлован на межі з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ОСОБА_47 . На час складання акту забудовником ОСОБА_1 зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт комісії не було представлено. Забудова по АДРЕСА_2 здійснюється без відповідної дозвільної документації на будівництво. Виритий котлован на земельній ділянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 розташований на межі земельної ділянки ОСОБА_46 по АДРЕСА_1 з порушенням державних будівельних норм та правил. Власником ділянки ОСОБА_1 в процесі здійснення несанкціонованого будівництва порушено правила добросусідства по відношенню до землекористувача ОСОБА_47 . Висновок комісії: зобов`язати ОСОБА_1 відновити шар грунту на межі з земельною ділянкою ОСОБА_46 та влаштувати необхідні інженерно-технічні заходи запобігання зсуву грунту зі сторони суміжного землекористувача. ОСОБА_1 надати до виконавчого комітету Обухівської міської ради дозвільну та проектну документацію на розпочате будівництво по АДРЕСА_2 . Зобов`язати забудовника ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 призупинити будівельні роботи по будівництву житлових будинків.

07 жовтня 2014 року рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради № 1054 було скасовано містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки видані ОСОБА_1 19 лютого 2014 року 09-03 № 4міб у зв`язку з невідповідністю намірів забудови до містобудівних обмежень, державних норм: правил у сфері містобудування.

Відповідно до декларацій про початок виконання будівельних робіт № ІУ 42 від 03 червня 2014 року та про готовність об`єкта до експлуатації № ІУ 71 від 23 червня 2014 року на вищевказаній земельній ділянці відповідачка ОСОБА_1 закінчила будівництво багатоквартирного житлового будинку.

Згідно з Актом виконавчого комітету Обухівської міської ради від 29 квітня 2015 року, затвердженим заступником Обухівського міського голови В. В. Цельора, на території земельної ділянки по АДРЕСА_2 було виявлено котлован та розпочате будівництво бетонної основи фундаменту на межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_47 .

Департаментом ДАБІ у Київській області були зареєстровані Декларації про початок виконання будівельних робіт № КС 92 від 20 серпня 2015 року та про готовність об`єкта до експлуатації № КС 81 від 16 вересня 2015 року про будівництво багатоквартирного житлового будинку на вищевказаній земельній ділянці відповідача ОСОБА_1 .

Наказом директора Департаменту ДАБІ у Київській області № 251 від 21 грудня 2015 року скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 20 серпня 2015 року № КС 92, замовник ОСОБА_1 .

Наказом директора Департаменту ДАБІ у Київській області № 252 від 21 грудня 2015 року скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 16 вересня 2015 року № КС 81, замовник ОСОБА_1 .

Відповідно до копій Актів щодо розпочатого будівництва багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 від 28 серпня 2015 року та від 06 липня 2017 року проведеним обстеженням було встановлено: виявлено на території земельної ділянки, по АДРЕСА_2 розпочате будівництво 8-ми поверхової будівлі поруч і земельною ділянкою ОСОБА_46 по АДРЕСА_1 . Висновки комісії: на час складання актів забудова по АДРЕСА_2 здійснювалася без відповідної дозвільної документації. Комісія виявила розташування об`єкту будівництва на відстані 6,6 м до існуючого житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відстані між будівлями та спорудами, згідно ДБН 360-92**, приймаються з врахуванням протипожежних вимог та ступені вогнетривкості будівель і споруд. Згідно ДБН 360-92** при будівництві житлових та громадських будинків в існуючих житлових кварталах необхідно передбачати забезпечення нормальних умов експлуатації існуючої забудови. Також згідно п. 3.13 ДБН 360-92** відстань між житловими будинками, житловими і громадськими, треба приймати на основі розрахунків інсоляції і освітленості відповідно до норм (розділ 10), протипожежних вимог (додаток 3.1 ДБН 360-92**). Між довгими сторонами житлових будинків заввишки 2-3 поверхи треба приймати відстані (побутові розриви) не менше 15 м, а заввишки в 4 поверхи і більше - 20 між довгими сторонами і торцями з вікнами із житлових кімнат цих будинків - не менше 15. При розміщенні 9-16-поверхових житлових будинків суміжно з кварталами садибної будови, що зберігається, відстань між садибним будинком і довгими сторонами багатоповерхового будинку приймається не меншою за висоту будинку, що зводиться, різних вимогах (протипожежних, санітарно-гігієнічних та ін.) до мінімально допустимих відстаней між будинками і спорудами при проектуванні треба приймати величини, найбільші з них. Комісія виявила порушення щодо протипожежних норм та ДБН 360-92** щодо розташування самочинно розпочатого будівництва на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , а саме, не дотримування протипожежного розриву до існуючого житлового будинку на земельній ділянці ОСОБА_46 по АДРЕСА_1 .

17 серпня 2016 року головним спеціалістом відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Обухівської міської ради Захарченком С. Ю. складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, в якому зокрема зазначено, що за адресою по АДРЕСА_2 побудований багатоквартирний житловий будинок без документів, які надають право на виконання будівельних робіт, чим порушено статті 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовником будівництва не отримані містобудівні умови та обмеження на забудову земельної ділянки, чим порушено статтю 29 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», замовником не забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду за будівництвом чим порушено статтю 11 Закону України «Про архітектурну діяльність», замовником під час будівництва не витримані протипожежні відстані між житловими будинками, а також відстань від будинку до міської каналізації, чим порушено вимоги ДБН 360-92** «Планування та забудови сільських і міських поселень».

17 серпня 2016 року головним спеціалістом відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Обухівської міської ради Захарченком С. Ю. винесено припис № С-1708/1, яким зобов`язано ОСОБА_1 усунути допущені правопорушення до 01 серпня 2017 року.

17 серпня 2016 року складено протокол № Л-1708/1 про адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, восьмою статті 96 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Постановою виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області № А-3108/1 від 31 серпня 2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частинами першою, восьмою статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

З копії листа виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області № 3020 від 23 грудня 2016 року вбачається, що Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Обухівської міської ради з виїздом на місце 11 серпня 2016 року у присутності представника за дорученням ОСОБА_68 встановлено, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 виконані будівельні роботи з будівництва багатоквартирного житлового будинку без отримання документу, який дає право на виконання будівельних робіт. За результатами перевірки було складено акт та вручено припис С-1708/1 від 17 серпня 2016 року з вимогою усунути дані правопорушення у термін до 01 серпня 2017 року Відділом вжиті заходи, щодо притягнення відповідальних осіб до адміністративної відповідальності згідно частин першої, восьмої статті 96 КУпАП та винесено постанову А-31.08/1 від 31 серпня 2016 року.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 квітня 2018 року вбачається, що 09жовтня 2015 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартири в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 348820654 від 02 жовтня 2023 року за ОСОБА_1 09 жовтня 2015 року було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_31 .

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що право власності було зареєстровано:

23 серпня 2017 року за ОСОБА_69 - на квартиру АДРЕСА_32 ;

07 вересня 2018 року за ОСОБА_15 - на квартиру АДРЕСА_33 ;

21 серпня 2018 року за ОСОБА_18 - на квартира АДРЕСА_34 ;

14 березня 2020 року за ОСОБА_20 - на квартиру АДРЕСА_35 ;

29 квітня 2020 року за ОСОБА_4 - на квартиру АДРЕСА_36 ;

08 травня 2020 року за ОСОБА_17 - на квартиру АДРЕСА_37 ;

05 червня 2020 року за ОСОБА_22 - на квартиру АДРЕСА_38 ;

06 червня 2020 року за ОСОБА_14 - на квартиру АДРЕСА_39 ;

09 червня 2020 року за ОСОБА_2 - на квартиру АДРЕСА_40 ;

18 червня 2020 року за ОСОБА_9 - на квартиру АДРЕСА_41 ;

17 вересня 2020 року за ОСОБА_65 - на квартиру АДРЕСА_42 ;

23 жовтня 2020 року за ОСОБА_10 - на квартиру АДРЕСА_43 ;

03 лютого 2021 року за ОСОБА_3 - на квартиру АДРЕСА_44 ;

25 лютого 2021 року за ОСОБА_60 - на квартиру АДРЕСА_45 ;

25 березня 2021 року за ОСОБА_28 - на квартиру АДРЕСА_46 ;

25 березня 2021 року за ОСОБА_28 - на квартиру АДРЕСА_47 ;

02 квітня 2021 року за ОСОБА_25 - на квартиру АДРЕСА_48 ;

22 квітня 2021 року за ОСОБА_21 - на квартиру АДРЕСА_49 ;

23 червня 2021 року за ОСОБА_27 - на квартиру АДРЕСА_50 ;

03 серпня 2021 року за ОСОБА_52 - на квартиру АДРЕСА_51 ;

03 серпня 2021 року за ОСОБА_62 - на квартиру АДРЕСА_52 ;

28 вересня 2021 року за ОСОБА_55 - на квартиру АДРЕСА_53 ;

02 жовтня 2021 року за ОСОБА_70 - на квартиру АДРЕСА_54 ;

15 грудня 2021 року за ОСОБА_56 - на квартиру АДРЕСА_55 ;

20 грудня 2021 року за ОСОБА_63 - на квартиру АДРЕСА_56 ;

23 грудня 2021 року за ОСОБА_24 - на квартиру АДРЕСА_57 ;

14 січня 2022 року за ОСОБА_61 - на квартиру АДРЕСА_58 ;

29 липня 2022 року за ОСОБА_12 - на квартиру АДРЕСА_59 ;

02 березня 2023 року за ОСОБА_16 - на квартиру АДРЕСА_60 ;

22 березня 2023 року за ОСОБА_71 - на квартиру АДРЕСА_61 ;

25 березня 2023 року за ОСОБА_72 - на квартиру АДРЕСА_62 ;

25 березня 2023 року за ОСОБА_73 - на квартиру АДРЕСА_63 ;

12 липня 2023 року за ОСОБА_74 - на квартиру АДРЕСА_64 ;

22 листопада 2023 року за ОСОБА_75 - на квартиру АДРЕСА_65 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Згідно зі статтею 175 ЦПК України викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Разом з тим визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови в задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників.

У справі, яка переглядається, встановлено, що спірний багатоквартириний будинок, що розташований по АДРЕСА_2 та який просить знести позивачка, на даний час перебуває у спільній частковій власності осіб, за якими зареєстровані на праві власності окремі квартири в цьому будинку: а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_76 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_77 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_78 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_52 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_1 , ОСОБА_86 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 .

Відтак, оскільки у цій справі фактично вирішується юридична доля майнових прав та інтересів вказаних вище осіб, а також виходячи з правової природи спірних відносин, зазначені особи мають брати участь у справі в якості співвідповідачів.

Позивачка клопотань про залучення вказаних осіб до участі у справі як співвідповідачів не заявляла, до участі у розгляді справи у якості відповідачів/ співвідповідачів ці особи, крім ОСОБА_1 , не залучені.

При цьому процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різним, оскільки незалучення осіб до участі у справі у якості відповідачів позбавляє їх права на вчинення процесуальних дій, які передбачені законом лише для сторони відповідача, зокрема, можливості подання відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, заяви про застосування позовної давності тощо.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на неналежний суб`єктний склад.

Разом із тим, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що надання судами висновків по суті вирішення спору, у тому числі відносно того, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів реагування, у цій конкретній справі є передчасним з огляду на те, що такі висновки мають бути зроблені лише за належного суб`єктного складу учасників справи.

Доводи касаційної скарги про неврахування судами висновків про застосування норм права у подібних спірних правовідносинах, які викладені у наведених заявником постановах Верховного Суду є необгрунтованими, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, та встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права.

При цьому Верховний Суд враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_45 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов