Справа № 404/5437/23
Номер провадження 2/404/1179/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького

в скла ді: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Котової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до Російської Федерації, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з російської федерації на її користь матеріальної шкоди в сумі 691324 грн, що дорівнює на день пред`явлення позовної вимоги до суду за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 17568 євро та моральної шкоди в сумі 1967500,00 грн, що дорівнює на день пред`явлення позовної вимоги до суду за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 50000 євро. На обґрунтування позову зазначила, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та окупації російською федерацією частини території Луганської області, Україна змушена була залишити своє житло квартиру АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується довідкою про внутрішньо переміщеної особи. Їй належала вказана квартира на підставі Договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року, укладеного між нею та ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В., мала державну реєстрацію, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 7363094. У зв`язку із збройною агресією РФ проти України її квартира повністю знищена і не може бути відновлена. Згідно Звіту про оцінку майна від 20.05.2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридично-експертна компанія «Юрконсалтінг» вартість квартири становить 691324,00 грн. Крім того, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях внаслідок втрати майна, переїзду на нове місце проживання та зміни привичного ритму життя. Крім цього, на даний час відчуває себе у безпеці, але вимушена прилаштовуватися до нових умов життя, шукати заробіток аби мати змогу жити у нових реаліях. Вона не має повноцінного відпочинку, оскільки постійно думає про порушення її законних прав, постійно відчуває розчарування внаслідок тривалого порушення прав, безсилля та безпорадність, що також причиняє її моральну шкоду. Вказане відбивається на її настрої, вимушена витрачати час і кошти для захисту своїх прав та інтересів. Враховуючи множинний та триваючий характер порушень прав та законних інтересів, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, розмір стягнення компенсації за завдану моральну шкоду у виді одноразової суми, яка покриває всі передбачувані порушення, що були допущені російською федерацією відносно неї складає 50000 євро.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с.16).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання (а.с. 22).

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву (вх. № 2411 від 20.01.2026 року) про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, підписану повноважним представником.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 105, 106), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань та відзиву на позов до суду не подавав.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми процесуального права, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до частини другої статті 189 Цивільного процесуального кодексу України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття. Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року). Верховний Суд дійшов висновку, що згідно з практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.10.2019 у справі № 902/271/18, від 16.02.2021 у справі №922/2115/19, в ухвалі від 22.06.2021 у справі № 923/525/20, постанові від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21 суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 378 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Таким чином, для передачі справи за підсудністю, що може бути реалізоване лише на стадії підготовчого провадження, суд вважає за доцільне та необхідне повернутися на стадію підготовчого провадження.

Відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (стаття 27 Цивільного процесуального кодексу України), альтернативна підсудність за вибором позивача (стаття 28 Цивільного процесуального кодексу України) та виключна підсудність (стаття 30 Цивільного процесуального кодексу).

Підсудністю у цивільному судочинстві розуміється розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно з частиною першою статті 30 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Так, за змістом частини першої статті 30 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (абзац перший пункту 41, пункт 42), перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правил виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18.

З огляду на те, що спірні правовідносини стосуються нерухомого майна, оскільки предметом позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а квартира, з приводу якої виник спір, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить до територіальної підсудності Сєвєродонецького міського суду Луганської області, а тому, суд вважає, що у цьому випадку застосуванню підлягають правила виключної підсудності, визначені частиною першою статті 30 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду спору за місцезнаходженням майна або його основної частини, тому розгляд справи має здійснюватися Сєвєродонецьким міським судом Луганської області.

Проте, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

При цьому, відповідно до Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» було змінено назву Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області на Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Згідно пункту 1 частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, вважаю за необхідне, передати справу на розгляд Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись частиною першою статті 30, пунктом 1 частини першої статті 31, частиною дев`ятою статті 187, статтею 260, пунктом 9 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Перейти до стадії підготовчого судового засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , до Російської Федерації, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , до Російської Федерації, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди направити за підсудністю до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області (51200, Дніпропетровська область, Самарівський район, місто Самар, вулиця Велика Ковалівка, будинок № 10б).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 26.01.2026 року.

Суддя Фортечного районного

суду міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Л. Д. Кулінка