У х в а л а

Іменем України

28 січня 2026 року

м. Київ

Справа № 444/3122/22

Провадження № 61-14936ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця)

на постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (далі - апелянтка) як особи, яка не брала участі у справі

за позовом скаржниці до Жовківської міської ради Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, і

в с т а н о в и в :

1. У листопаді 2022 року скаржниця звернулася до суду із позовом, у якому просила встановити факт її постійного проживання з 1 травня 2021 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 включно однією сім`єю без реєстрації шлюбуз ОСОБА_3 (далі - загиблий), який під час бойового завдання із забезпечення Національної безпеки й оборони, відсічі та стримування військової агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув у районі м. Попасної Луганської області. Встановлення цього факту необхідне для того, аби їхній спільний син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - знав, що загиблий є його батьком.

2. 16 березня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області ухвалив рішення, згідно з яким позов задовольнив. Мотивував так: позивачка довела факт її спільного проживання разом із загиблим однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1 травня 2021 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 включно; від встановлення цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, а чинне законодавство не передбачає іншого порядку його встановлення.

3. 23 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою апеляційну скаргу апелянтки як особи, яка не брала участі у справі, задовольнив: рішення суду першої інстанції скасував й ухвалив нове - про відмову у задоволенні позову скаржниці. Мотивував так:

- обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянтка вказала, що перебувала на утриманні загиблого, а тому має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Оскаржене рішення може вплинути на її права та законні інтереси, але скаржниця не залучила до участі у справі як відповідача;

- 25 жовтня 2022 року Виноградівський районний суд Закарпатської області ухвалив рішення у справі № 299/4993/22, згідно з яким встановив факт спільного проживання апелянтки, ІНФОРМАЦІЯ_4, з онуком (загиблим), ІНФОРМАЦІЯ_3 , - за адресою: АДРЕСА_1 , і перебування апелянтки на утриманні онука як члена його сім`ї;

- 30 січня 2025 року Закарпатський апеляційний суд у справі № 299/4993/22 прийняв постанову, згідно з якою апеляційну скаргу скаржниці задовольнив: рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2022 року скасував й ухвалив нове - про залишення заяви апелянтки без розгляду;

- 27 червня 2008 року Виноградівський районний суд Закарпатської області ухвалив заочне рішення у справі № 2-632/08, згідно з яким позбавив батьківських прав ОСОБА_5 1979 року народження та ОСОБА_6 1979 року народження відносно неповнолітнього сина (загиблого), якого передали на виховання апелянтці як бабусі;

- 25 липня 2008 року виконавчий комітет Великоком`ятської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області прийняв рішення № 37 «Про встановлення опіки», згідно з яким призначив апелянтку опікункою над її внуком (загиблим);

- відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на призначення та отримання матеріальних виплат мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця. Тому у разі встановлення факту спільного проживання однією сім`єю скаржниці та загиблого, а також встановлення факту перебування апелянтки на утриманні загиблого скаржниця й апелянтка будуть суб`єктами, які відповідно до положень цього Закону матимуть право на отримання таких виплат. Таким чином, оскаржене рішення суду першої інстанції у справі № 444/3122/22 впливає на права й інтереси апелянтки;

- оскільки вимога скаржниці безпосередньо стосується прав та обов`язків апелянтки, то цю вимогу не можна розглянути та вирішити без залучення апелянтки відповідачкою. Лише за належного складу відповідачів суд може вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позову;

- враховуючи те, що апелянтка як співвідповідач не залучена, заяв або клопотань про її залучення скаржниця не заявила, то у задоволенні позову скаржниці про встановлення факту, що має юридичне значення, слід відмовити через неналежний склад учасників справи.

4. 27 листопада 2025 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу (вх. № 35983/0/220-25 від 27 листопада 2025 року), в якій просила постанову апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Мотивувала так:

- суди обох інстанцій належно не дослідили всі обставини справи, не врахували, що немає доказів того, що апелянтка є бабусею загиблого;

- скаржниця не мала обов`язку та потреби залучати апелянтку, оскільки відповідно до частини четвертої статті 118-1 Кодексу соціального захисту України такі особи не є у переліку тих, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;

- апеляційний суд помилково виснував, що рішення суду першої інстанції впливає на права та законні інтереси апелянтки;

- скаржниця надала достатньо доказів спільного проживання її та загиблого однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

5. Верховний Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

5.1. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

5.2. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша та друга статті 4 ЦПК України).

5.3. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

5.4. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

5.5. Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із загиблим, який під час бойового завдання із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування військової агресії російської федерації проти України ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув, скаржниця залучила відповідачем Жовківську міську раду Львівської області. Вказала, що встановлення цього факту необхідне для того, аби їхній спільний син із загиблим знав, що останній є його батьком.

5.6. Апеляційний суд правильно вказав, що задоволення позову скаржниці про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із загиблим з 1 травня 2021 року і до дня його смерті надасть їй право на оформлення соціальних гарантій, передбачених для сімей військовослужбовців Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, помилково вважати, що чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення факту, який необхідний для того, аби син скаржниці знав, хто є його батьком. Для цього Сімейний кодекс України передбачає способом захисту позов про встановлення батьківства.

5.7. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

5.8. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, абзац перший частини другої, частина третя статті 51 ЦПК України).

5.9. Встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13червня 2024року у справі № 932/163/21).

5.10. Коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі співвідповідачем, суд відмовляє у задоволенні позову (див. mutatis mutandisпостанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 457/726/17).

5.11. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянтка вказала, що вона перебувала на утриманні загиблого, має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; тому оскаржене рішення суду першої інстанції може вплинути на її права та законні інтереси, але скаржниця її не залучила відповідачкою до участі у справі.

5.12. Апеляційний суд установив, що на підставі заочного рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2008 року у справі № 2-632/08 загиблого, який тоді був неповнолітнім, передали на виховання апелянтці як його бабусі у зв`язку з позбавленням обох батьків батьківських прав, а 25 липня 2008 року виконавчий комітет Великоком`ятської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області призначив апелянтку опікункою над її внуком (загиблим).

5.13. 25 жовтня 2022 року Виноградівський районний суд Закарпатської області ухвалив рішення у справі № 299/4993/22, згідно з яким встановив факт спільного проживання апелянтки та загиблого і її перебування на його утриманні як члена сім`ї. Але 30 січня 2025 року Закарпатський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою апеляційну скаргу скаржниці задовольнив: скасував зазначене рішення суду першої інстанціїй ухвалив нове - про залишення заяви апелянтки без розгляду з огляду на наявність спору про право апелянтки та скаржниці на отримання одноразової грошової допомоги. Цю постанову 24 листопада 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду залишив без змін.

5.14. За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду про те, що у разі встановлення фактів спільного проживання однією сім`єю скаржниці та загиблого без реєстрації шлюбу, а також встановлення факту належності до членів сім`ї загиблого апелянтки, яка саме як його бабуся раніше мала над ним опіку, скаржниця й апелянтка будуть суб`єктами, які відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» матимуть право на отримання відповідних виплат.Оскільки вимога скаржниці безпосередньо стосується прав та обов`язків апелянтки, то таку вимогу суд не може розглянути і вирішити без залучення апелянтки відповідачкою у справі за відповідним позовом скаржниці.

5.15. Скаржниця апелянтку як відповідачку не залучила, заяв чи клопотань про таке залучення не заявила. Тому апеляційний суд правильно відмовив у задоволенні позову про встановлення факту, що має юридичне значення, через неналежний склад учасників справи. Те, що скаржниця до певного часу не знала про апелянтку, не означає, що відповідачем за вимогою скаржниці має бути місцева рада. Доводи касаційної скарги висновки апеляційного суду не спростовують, на законність оскарженої постанови не впливають.

5.16. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

5.17. Як зазначено вище, Верховний Суд уже викладав у постановах висновки щодо застосування норм права стосовно належності складу відповідачів і наслідку пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів). Апеляційний суд правильно переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до таких висновків. Тому касаційну скаргу скаржниці слід визнати необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 261, 394 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко