Справа № 214/7924/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в особі судді Фролової Н.Н., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Морозов Вадим Юрійович, стягувач ОСОБА_2 на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про визнання дій державного виконавця щодо проведення електронних торгів протиправними та поновлення права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Морозов В.Ю. звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, в якій просить: Поновити строки на подання скарги на дії та рішення державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); визнати дії державного виконавця, щодо проведення електронних торгів протиправними за лотом № 586774 щодо реалізації чотирьох кімнатної квартири на 1 поверсі 5 поверхового житлового будинку, загальна площа (кв. м.) 61,20, житлова площа (кв. м.) 45,0 розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний/кадастровий номер місцезнаходження: АДРЕСА_1 та поновити мені, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на об`єкт за адресою: чотирьохкімнатної квартири на 1 поверсі 5 поверхового житлового будинку, загальна площа (кв. м.) 61,20, житлова площа (кв. м.) 45,0 розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний/кадастровий номер місцезнаходження: АДРЕСА_1 та визнати електронні торги за лотом № 586774 недійсними.

Скарга мотивована тим, що на розгляді Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), перебувало виконавче провадження 72406280, щодо, ОСОБА_1 , з виконання виконавчого листа № 214/7924/20 виданого 26.01.2023 року. Згідно з виконавчого листа № 214/7924/20 з ОСОБА_1 , було вирішено стягнути на користь ОСОБА_2 , заборгованості за розпискою від 12.12.2016 року у загальному розмірі 337147,18 гривень та заборгованості за розпискою від 25.10.2017 року в загальному розмірі 338440,81 гривень та судовий збір у розмірі 4342,49 гривень. В подальшому Державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лисечко Іриною Володимирівною було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12.08.2025 року та призначив СОД ОСОБА_3 , надати визначити ринкову вартість арештованого та описаного майна, та надати відповідь в 15 денний термін з дня отримання. Пізніше, а саме 04.11.2025 року було складено акт про проведені електронні торги згідно якого відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» було передано на реалізацію: 4 кімнатна квартира на 1 поверсі 5 поверхового житлового будинку, загальна площа (кв. м.) 61,20, житлова площа (кв. м.) 45,0 розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний/кадастровий номер місцезнаходження: АДРЕСА_1 . Приватна власність. Розмір частки 1/1, яка належала боржнику на підставі договір дарування, ВРВ № 500126, 28.09.2010, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Літвінова I. I. зареєстровано в реєстрі за номером 3436. Право власності зареєстровано Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 12.10.2010. Відповідно до протоколу про проведений електронний аукціон від 23.10.2025 № 648503 ДП СЕТАМ, лот № 586774 від 23.10.2025 на веб-сайті реалізації майна https://setam.net.ua/auction (електронному торговому майданчику оператора ДП "СЕТАМ") 23.10.2025 проведено електронний аукціон з реалізації майна: 4 кімнатна квартира на 1 поверсі 5 поверхового житлового будинку, загальна площа (кв. м.) 61,20, житлова площа (кв. м.) 45,0 розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний/кадастровий номер 31572688, місцезнаходження: АДРЕСА_1 . Приватна власність. Розмір частки 1/1, яка належала боржнику на підставі договір дарування, ВРВ № 500126, 28.09.2010, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Літвінова I. I. зареєстровано за номером 3436. Відповідно до протоколу про проведений електронний аукціон від 23.10.2025 № 648503 ДП СЕТАМ, лот № 586774 від 23.10.2025 переможцем визнано ОСОБА_4 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 . Майно придбане за сумою 420980,00 грн., з яких: 21049,00 грн. - сума сплаченого гарантійного внеску; 399931,00 грн.- сума сплачена на рахунок відділу ДВС.

Вважає дані торги проведені з грубим порушенням чинного законодавства з огляду на наступне: у порушення ст. 43 Закону України «Про іпотеку» державним підприємством не здійснено публікації в друкованих ЗМІ за місцемзнаходженням предмету іпотеки та веб-сайті проведення електронних торгів. Мене, ОСОБА_1 , не було повідомлено в установленому законом порядку про дату, час, місце проведення торгів, стартову ціну. Я, ОСОБА_1 , жодних повідомлень не отримував за місцем свого проживання. Варто також звернути увагу шановного суду, що вартість 4 кімнатної квартири на 1 поверсі 5 поверхового житлового будинку, загальною площею (кв. м.) 61,20, житлова площа (кв. м.) 45,0 розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний/ кадастровий номер місцезнаходження: АДРЕСА_1 становить 860694 (вісімсот шістдесят тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривні. Однак, залученим державним виконавцем оцінювачем ОСОБА_3 квартира за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний/кадастровий номер місцезнаходження: АДРЕСА_1 була оцінена в 601400,00 (шістсот одна тисяча чотириста) грн. 00 коп. без ПДВ, що є значно заниженим. При проведенні оцінки жодних оглядів не було проведено, та фото та відео знімки спірного приміщення відсутні, та оцінка, яка проведена без запрошення власника й без огляду приміщення є недійсною. Звертає увагу, що він не був повідомлений у встановленому порядку про передачу матеріалів виконавчого провадження до виконавчої служби та про проведення оцінки, а тому змушений звернутись до суду з відповідною скаргою.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ним повідомлення про початкову ціну реалізації майна та проведення торгів.

У звіті про оцінку майна від СОД Кисіль Д. В., відсутні фотографії об`єкта оцінки, які відповідно до вимог законодавства мали бути зроблені оцінювачем безпосередньо під час проведення особистого огляду майна. Натомість, оцінка проводилась дистанційно, виключно на підставі документів, наданих державним виконавцем Лисечко Іриною, без здійснення обов`язкового особистого огляду об`єкта оцінки, більш того, до матеріалів АСВП взагалі не долучено повного звіту про оцінку майна від СОД ОСОБА_3 .

Оцінювач обмежився формальним вивченням наданих документів та відомостей про об`єкт оцінки, не провівши належного дослідження, які безпосередньо впливають на формування ринкової вартості об`єкта. Такий поверхневий підхід унеможливлює об`єктивну оцінку реального стану майна та його ринкової вартості. Звернуто увагу, що матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів звернення виконавця чи оцінювача до боржника щодо забезпечення доступу до об`єкта нерухомості для проведення його об`єктивної оцінки, що є прямим порушенням процедури оцінки, оскільки відповідно до чинного законодавства, саме на замовника оцінки покладається обов`язок забезпечити безперешкодний доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна на законних підставах та надання всієї необхідної достовірної інформації про об`єкт оцінки для проведення повного та об`єктивного дослідження його характеристик. Враховуючи вищевикладене, звіт про оцінку майна СОД ОСОБА_3 , не відповідає вимогам чинного законодавства, положенням національних стандартів оцінки майна, а також загальновизнаним принципам оцінки. Оцінка майна є невід`ємною складовою процесу продажу майна через електронні торги. Вона визначає реальну вартість майна, що є основним критерієм для потенційних покупців, а отже, має прямий вплив на їхні рішення щодо участі в аукціоні та кінцеву ціну, за якою відбудеться продаж. Результат оцінки майна забезпечує об`єктивність стартової ціни, що є основою для аукціону. Встановлення стартової ціни на підставі оцінки дозволяє уникнути перекручення вартості майна, що може призвести до заниження або завищення ціни та вплинути на інтерес учасників. Якщо оцінка майна проведена належним чином, з урахуванням усіх факторів, вона допомагає забезпечити прозорість і справедливість процесу торгів, сприяючи залученню більшої кількості учасників.

Саме результат оцінки може стати важливим фактором при прийнятті рішення учасниками торгів про їхню участь або відмову від участі. Якщо оцінка майна вказує на завищену вартість або несоціальні умови для потенційного покупця, це може призвести до зниження інтересу до участі в торгах або взагалі до їхнього зриву. У такому випадку, навіть за наявності високої конкурентної боротьби на аукціоні, результат оцінки може негативно вплинути на кінцеву ціну продажу. Результати оцінки майна можуть впливати на хід торгів, визначаючи, як саме будуть здійснюватися кроки зниження ціни під час аукціону. Відповідно до результатів оцінки, встановлюється мінімальний лот, після чого ціна може знижуватися до визначеного рівня, що також впливає на кінцеві результати. Занижена або завищена оцінка може змінити хід аукціону, скоригувати поведінку учасників, а також потенційно вплинути на доходи від продажу майна. Порушення, які були допущені при оцінці нерухомого майна, безпосередньо вплинули на результати електронних торгів, оскільки неправильна або некоректна оцінка майна призвела до перекрученої стартової ціни, що в свою чергу завдало шкоду боржнику - у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника. Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1 2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Водночас у разі повного виконання виконавчого документа підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме: справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Керуючись п. 7 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється (в редакції 1999 року).

До 30 червня 2017 року діловодство з виконання судових рішень, порядок зберігання справ виконавчого провадження регулювалось Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, після Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженими наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5 далі (Правила), які набули чинності 30.06.2017 року.

Згідно п. 2 розділу ХІ Правил (п. 9. 9 Порядку роботи з документами) - строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Матеріали виконавчих проваджень за 2014 рік знищені у 2017 році, в порядку передбаченого п. 1 розділу III Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженими наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження». Вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна передбачений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Повторно виконавчий документ до Відділу не надходив, на виконанні не перебуває».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. З огляду на ч. 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Щодо строків оскарження дій державного виконавця, зазначено, що відповідно до ч. 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на пункт а частини 1 статті 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Зазначає, що про порушення свої прав він дізнався 06.01.2026 року. Він поїхав на свій об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 та дізнався, що там вже мешкає інша особа і він вже начебто не має права власності на це майно. Того ж дня, а саме 06.01.2026 року він поїхав до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу та отримав заочне рішення по справі № 214/7924/20 від 26 січня 2023 року. також зазначає, що висновок про незалежну оцінку віл СОД ФОП ОСОБА_5 , було виконана лише 16 січня 2026 року. Відповідно просить відраховувати десятиденний термін саме з моменту виконання незалежної оцінки, а саме з 16.01.2026 року. Також на території Дніпропетровської області та й зокрема самого міста Кривий Ріг тривалі відключення електропостачання, що унеможливлювало своєчасну підготовку процесуальних документів, доступ до мережі Інтернет, засобів зв`язку та електронних сервісів судової влади. Крім того, у період з грудня місяця і по сьогодення територія Дніпропетровської області та й зокрема саме міст Кривий Ріг перебуває під постійними ракетними обстрілами, що створювало реальну загрозу життю та здоров`ю, змушувало перебувати в укриттях та фактично унеможливлювало своєчасне звернення до суду. Зазначені обставини мають загальновідомий характер та є наслідком збройної агресії російської федерації проти країни, що підтверджує їх об`єктивність та непереборність. З огляду на викладене вважає причини пропуску строку поважними та такими, що не залежали від його волі.

Дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з правилами ч.1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Згідно з частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). За приписами статті 214 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) визначення характеру спірних правовідносин відповідно до установлених обставин у справі, а також визначення правової норми, яка підлягає застосуванню, належить до обов`язків суду.

Оскільки право на нерухоме майно вже оформлено, то ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Такий правовий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16 та від 14 червня 2017 року у справі № 6-1804цс16.

Оскільки предметом розгляду справи за скаргою є дії державного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна, що є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення цими особами позову.

За наведених обставин, вимоги приватного виконавця не підлягають розгляду в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України, а повинні розглядатися в порядку позовного провадження. Тому суд вважає за необхідне залишити скаргу без розгляду та роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах, що узгоджується з висновком сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року справа № 1421/5229/ 12-ц.

Суд роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене та керуючись ст. 443 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Морозов Вадим Юрійович, стягувач ОСОБА_2 на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про визнання дій державного виконавця щодо проведення електронних торгів протиправними та поновлення права власності на квартиру залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги

до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя