Справа №442/9772/25
Провадження №2/442/483/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючої судді Павлів З.С., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 04.06.2015 у Попелівському виконавчому комітеті Попелівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №02, а також стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбу, укладеному 04.06.2015 у Попелівському виконавчому комітеті Попелівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №02. За час шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Син ОСОБА_4 проживає разом з нею.

Донедавна у них з відповідачем були хороші, теплі, сімейні відносини. Однак, вже більше 1 року у них з`явились розбіжності у поглядах на життя і, як наслідок, постійні сварки та непорозуміння.

Зазначає, що чоловік здійснює на неї психологічний тиск та вчиняє домашнє насильство. Разом вони не проживають, спільний побут не ведуть. На даний час вони віддалились одне від одного, стали чужими людьми. З таких підстав, вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та шлюб є неможливим та суперечить її інтересам, оскільки вона втратила почуття любові та поваги до відповідача.

Відповідач проживає разом зі своїми батьками, зовсім не цікавиться життям їхнього сина ОСОБА_4 , який проживає разом з нею, не утримує його, не приймає участі у вихованні, їхній син ОСОБА_4 знаходиться повністю на її утриманні.

Отже, відповідач відмовився від своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичне та моральне виховання сина та не забезпечує його матеріально.

Для забезпечення потреб їхнього сина в нормальному харчуванні, одязі, розвитку тощо, а дитині необхідна матеріальна допомога. Крім цього, їхній син ОСОБА_4 хворіє. Для підтримання здоров`я сина потрібні дороговартісні ліки та постійний контроль лікарів. Вона самостійно займається вихованням сина, забезпечує усім необхідним та активно приймає участь в його шкільному житті.

Стислий виклад позиції (заперечень) відповідача.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.01.2026 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Судом на підставі частини другої статті 247ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Згідно Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Попелівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 04 червня 2015 року зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №02. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6 .

За час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у подружжя сторін народився син ОСОБА_4 . Дане стверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

Як стверджує позивач та не спростовано відповідачем, сторони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 51 Конституції Українивизначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно з частиною першою статті 24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертоюстатті 56 СК Україникожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини першоїстатті 104 СК Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьоюстатті 105 СК Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1статті 110 СК України).

Відповідно достатті 112 СК Українисуд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»судам роз`яснено, що проголошенаКонституцією Україниохорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Ураховуючи вищенаведене, аналізуючи докази у справі, оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Даний висновок суду кореспондує із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові №761/33261/16-ц від 26.11.18 про те, що суд не може примушувати подружжя проживати разом, цікавитися їх приватним життям, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків, а надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 регламентовано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідач є особою працездатного віку, він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя.

Докази того, що відповідач працює, має дохід і, відповідно, може сплачувати аліменти у визначеній позивачем сумі, а також з урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов`язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання дитини аліменти у розмірі по 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Водночас, суд позбавлений можливості надати оцінку посиланням позивача на те, що дитина потребує дороговартісного лікування та контроллю лікарів, оскільки на підтвердження зазначеного ОСОБА_1 не представлено суду належних та достатніх доказів.

Відповідно достатті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд вважає за небохідне роз`яснити право сторін на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду з даним позовом в частині заявлених вимог про розірвання шлюбу позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Ураховуючи те, що позов в частині розірвання шлюбу задоволено, з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1211,20 грн.

За подання позову про в частині позовних вимог про стягнення аліментів, позивачка в силу вимог пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", звільнена від сплати судового збору.

Ураховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1211,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , укладений 04.06.2015 Виконавчим комітетом Попелівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №2.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Дрогобицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, аое не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 31.12.2025 і до досянення сином повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1211,20 (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.) сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211,20 (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 29.01.2026.

Суддя Павлів З.С.