ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/2513/25 Головуючий суддя І інстанції Овдієнко В. В.
Провадження № 22-ц/818/842/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ключника Сергія Вікторовича на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 вересня 2025 року, у цивільній справі № 621/2513/25, за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заінтересована особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції,

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Ключника С.В. звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою.

Заява мотивована тим, що вона є матір`ю військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказала, що із сповіщення сім`ї № 6646, складеного Салтівським РТЦКтаСП м. Харкова № 12/19617 від 21.10.2024, вбачається, що солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час бойового завдання зник безвісти 17.10.2024 поблизу населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області.

Актом службового розслідування від 07.11.2024 підтверджується, що 16.10.2024 за наказом вищого керівництва для виконання бойового завдання в район населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області висунулася група військовослужбовців у складі: рядовий ОСОБА_2 , стрілець - помічник гранатометника 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 та інші військовослужбовці. Усі військовослужбовці були одягнені за погодою у відповідному обмундируванні та взуті, були зі штатною зброєю зі спорядженими запасними магазинами до неї, екіпірованими засобами захисту (бронежилет та шолом кевларовий), в наявності індивідуальних медичних аптечок. 17.10.2024 під час безпосереднього виконання бойового завдання і районі населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області група потрапила під щільне мінометне та артилерійське ураження силами противника, через що частина групи була змушена відійти до більш безпечного місця, але військовослужбовці: рядовий ОСОБА_2 до них не вийшли, зв`язок із ними був втрачений. За даними аеророзвідки на дану позицію зайшов ворог, тому вказані військовослужбовці вважаються безвісти зниклими, амуніція та зброя втраченою. Під час виконання бойового завдання будь-яких ознак перебування рядового ОСОБА_2 у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння помічено не було. Також, під час службового розслідування не встановлено наявності будь-яких неправомірних дій зі сторони рядового ОСОБА_2 .

Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 6 від 01.07.2025, підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено до вказаного реєстру.

За фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 22.10.2024 до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, за ознаками частини 1 статті 115 КК України.

22 жовтня 2024 року зверталася із заявою про зникнення безвісти її сина до правоохоронних органів, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 22.10.2024 до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, за ознаками частини 1 статті 115 КК України.

Вказані обставини, на її думку, вказують на те, що ОСОБА_2 17 жовтня 2024 року зник при обставинах, що загрожували йому смертю, і дають підстави стверджувати, що він загинув саме під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Оголошення ОСОБА_2 померлим необхідно заявниці для оформлення спадкових прав та отримання гарантованих державою виплат та інших соціальних пільг, пов`язаних із загибеллю військовослужбовців під час виконання ним обов`язків військової служби, інших соціальних гарантій.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , - померлим; - зобов`язати Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції видати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 вересня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення особи померлою відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Ключник Сергій Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким заяву задовольнити повністю.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд неповно дослідив докази, що містяться в матеріалах справи та залишив поза увагою, що згідно повідомлення сповіщення сім`ї № 6646, складеного Салтівським РТЦКтаСП м. Харкова № 12/19617 від 21.10.2024, вбачається, що солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час бойового завдання зник безвісти 17.10.2024 поблизу населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області .

Наголошує на тому, що ОСОБА_2 пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю, однак суд першої інстанції залишив вказану обставину поза увагою.

Вказав, що суд відповідно до Наказу №309 від 22.12.2022 року (який був чинним на час зникнення ОСОБА_2 безвісти) так і відповідно до Наказу №376 від 28.02.2025року (який є чинним на час розгляду справи) слідує, що територія м Новогродівка Новогродівської міської територіальної громади Покровського району Донецької області з 04.10.2024 року є тимчасово окупованою російською федерацією територією України (розділ ІІ підрозділ 2). в своїй заяві сторона заявника зазначала, що ОСОБА_2 вважається зниклим безвісти за особливих обставин в районі н. п. Новогродівка Покровського району Донецької області, яке пов`язане із захистом Батьківщини з 17.10.2024 року, а тому обраховувати мінімальний шестимісячний термін для звернення і просили саме з цієї дати. Суд же в своєму рішенні вказав, що звернення з такою заявою є передчасним, але підстави передчасності не аргументував, що призвело до незаконності Рішення. В разі, як би суд зазначив, послався та проаналізував в своєму Рішенні вищезазначені нормативно-правові акти Міністерства розвитку громад та територій №376 від 28.02.2025 року та Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, то суд міг дійти правильного висновку про те, що строк для звернення з заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим повинен був обраховуватися саме з дати його зникнення безвісти.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що заявниця є матір`ю військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Згідно сповіщення начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 № 6646, за № 12/19617 від 21.10.2024, вбачається, що солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час бойового завдання зник безвісти 17.10.2024 поблизу населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області (а. с. 4).

Згідно витягу із акту, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 жовтня 2024 року № 1451 та керуючись Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, заступником командира 3-ої штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ст.л. ОСОБА_4 проведено службове розслідування за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які зникли безвісти.

З даного витягу із акту службового розслідування від 07.11.2024 вбачається, що 16.10.2024 за наказом вищого керівництва для виконання бойового завдання в район населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області висунулася група військовослужбовців у складі: рядовий ОСОБА_2 , стрілець - помічник гранатометника 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 та інші військовослужбовці. Усі військовослужбовці були одягнені за погодою у відповідному обмундируванні та взуті, були зі штатною зброєю зі спорядженими запасними магазинами до неї, екіпірованими засобами захисту (бронежилет та шолом кевларовий), в наявності індивідуальних медичних аптечок. 17.10.2024 під час безпосереднього виконання бойового завдання і районі населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області група потрапила під щільне мінометне та артилерійське ураження силами противника, через що частина групи була змушена відійти до більш безпечного місця, але військовослужбовці: рядовий ОСОБА_2 до них не вийшли, зв`язок із ними був втрачений. За даними аеророзвідки на дану позицію зайшов ворог, тому вказані військовослужбовці вважаються безвісти зниклими, амуніція та зброя втраченою. Під час виконання бойового завдання будь-яких ознак перебування рядового ОСОБА_2 у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння помічено не було. Також, під час службового розслідування не встановлено наявності будь-яких неправомірних дій зі сторони рядового ОСОБА_2 (а. с. 5, 6).

Даними витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 6 від 01.07.2025, підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено до вказаного реєстру (а. с. 7).

Крім того, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 22.10.2024 до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, за ознаками частини 1 статті 115 КК України (а. с. 8).

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що заявниця 22 жовтня 2024 року зверталася із заявою про зникнення безвісти її сина ОСОБА_2 , військовослужбовця ЗСУ ВЧ НОМЕР_1 , зв`язок з яким втрачено 17 жовтня 2024 року під час безпосереднього виконання бойового завдання і районі населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області, про що заведено кримінальне провадження 0003497 (а.с. 8).

Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 6 від 01.07.2025, підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено до вказаного реєстру (а. с. 7).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця вказує на те, що днем вірогідної смерті ОСОБА_2 точно встановлено 17 жовтня 2024 року, посилаючись на результати службового розслідування, проте вказаний висновок не містить викладення жодних обставин, які б вказували на вірогідну смерть ОСОБА_2 в зазначену дату, а передбачає лише зазначення втрати зв`язку з особовим складом військової частини НОМЕР_1 , що перебував в районі населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області, що обумовлює можливість вважати ОСОБА_2 таким, що зник безвісти. З огляду на зазначене, суд вважав, що обставини справи не дають підстав суду для висновку про можливість оголошення ОСОБА_2 померлим до спливу строків вказаних у ч. 2 ст. 46 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).

Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).

Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що разом із заявою про оголошення померлим ОСОБА_2 заявниця надала, зокрема витяг з акту проведення службового розслідування від 07 листопада 2024 за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які зникли безвісти, сповіщення сім`ї № 6646, складеного Салтівським РТЦКтаСП м. Харкова № 12/19617 від 21.10.2024, про те, що її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, що зник безвісти у районі населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області під час вогневого зіткнення з супротивником, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд першої інстанції, оцінивши належність та допустимість доказів у їх сукупності, зробив висновок про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки за наданими до заяви документами ОСОБА_2 зник безвісти в районі проведення воєнних дій, які до теперішнього часу не припинені. Витяг з акту не містить викладення жодних обставин, які б вказували на вірогідну смерть ОСОБА_2 17 жовтня 2024 року, на що посилається заявниця, а передбачає лише зазначення втрати зв`язку з особовим складом військової частини НОМЕР_1 , що перебував в у районі населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області, що обумовлює можливість вважати ОСОБА_2 таким, що зник безвісти.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що заявницею не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити смерть ОСОБА_2 . За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки обставини справи не дають підстав припускати смерть ОСОБА_2 в певний час і за певних обставин, тому відсутні підстави для оголошення його померлим до спливу строків, вказаних у частині другій статті 46 ЦК України.

Саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного суду у справі №591/11696/23 від 04 червня 2025 року.

Посилання на правовий висновок постанові від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б належним чином підтверджували вірогідну смерть солдата ОСОБА_2 .

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть особи в певний час і за певних обставин.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко - і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності.

Подібні висновки висловлені Верховним Судом в постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22, 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23, 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23.

З матеріалів справи вбачається, що надані заявником письмові докази достовірно не свідчать про смерть, а лише дають підстави для обґрунтованого припущення, що ОСОБА_2 зник безвісти за особливих обставин, при виконанні бойового завдання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим ч.2 ст. 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.

Також не можна відраховувати строк, передбачений ч.2 ст. 46 ЦК, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, або тимчасово окупованій території, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення.

Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.

Крім того, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією спочатку був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 із змінами і доповненнями, а тепер - наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376.

Так, Новогродівська міська територіальна громада Донецької області з 24.02.2022-25.03.2024 була територією бойових дій, з 26.03.2024 по 29.05.20247 територією активних бойових дій, з 30.05.2024 по 03.10.2024 територією активних бойових дій, а з 04.10.2024 є тимчасово окупованою територією, у зв`язку з чим, з урахуванням конкретних обставин справи, суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_2 померлим від дня закінчення активних бойових дій.

А відтак конкретні обставини справи не дають законних підстав суду для висновку про можливість оголошення ОСОБА_2 померлим до спливу строків, вказаних у ч. 2 ст. 46 ЦК України.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування або зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ключника Сергія Вікторовича-залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 вересня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 02 лютого 2026 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді колегії Ю.М.Мальований

О.Ю.Тичкова