У х в а л а

28 січня 2026 року

м. Київ

Справа № 754/11402/24

Провадження № 61-15441ск25

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Ткаченко Олександр Іванович (далі - адвокат),

на постанову Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року

у справі за позовом скаржника до Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», Комунального концерну «Центр комунального сервісу» (далі - відповідачі) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії і

в с т а н о в и в :

1. 8 грудня 2025 року адвокат в інтересах скаржника сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 37087/0/220-25 від 8 грудня 2025 року), у якій просив скасувати зазначену постанову апеляційного суду й ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

2. За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.

3. Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам ЦПК України, Верховний Суд вважає, що її слід залишити без руху.

(1) Щодо строку на касаційне оскарження

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).

4.1. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина перша статті 127 ЦПК України).

4.2. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

4.3. До касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності (пункт 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

4.4. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).

4.5. 22 жовтня 2025 року апеляційний суд ухвалив оскаржену постанову, повний текст якої склав 4 листопада 2025 року. Скаржник подав касаційну скаргу 8 грудня 2025 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження. Він хибно вважав, що оскільки отримав копію оскарженої постанови 6 листопада 2025 року, то не пропустив строк на касаційне оскарження. Доказу дати отримання копії оскарженої постанови не надав. Про поновлення строку на її оскарження не просив. Тому має подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, у якій обґрунтувати поважну причину пропуску цього строку із документальним підтвердженням.

(2) Щодо підстав касаційного оскарження

5. За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Скаржник такі підстави не конкретизував.

5.1. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);

(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

5.2. За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

5.3. Скаржник у касаційній скарзі пояснив, чому вважає, що оскаржену постанову слід скасувати. Однак не пов`язав доводи із зазначеними підставами касаційного оскарження. Тому має це зробити.

(3) Щодо визначення вимог касаційної скарги

6. У касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується (пункт 4 частини другої статті 392 ЦПК України). Перелік повноважень суду касаційної інстанції визначений у статті 409 ЦПК України.

6.1. Скаржник у касаційній скарзі просить скасувати лише постанову апеляційного суду, згідно з якою цей суд залишив без змін рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд не ухвалював нового рішення. Тому скаржник повинен вказати, які дії, визначені у статті 409 ЦПК України, слід вчинити щодо рішення суду першої інстанції.

(4) Щодо дотримання принципу рівності

7. У касаційній скарзі повинно бути зазначено перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги (пункт 7 частини другої статті 392 ЦПК України). До касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет.

7.1. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу (пункт 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

7.2. У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення (абзаци перший і другий частини сьомої статті 43 ЦПК України).

7.3. Скаржник не додав до касаційної скарги доказів надсилання копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами іншим учасникам справи. Такі документи з урахуванням положень абзацу другого частини сьомої статті 43 ЦПК України скаржник має надіслати до електронних кабінетів учасників справи, а за відсутності таких кабінетів чи відомостей про них - у паперовій формі листами з описами вкладення.

(5) Щодо сплати судового збору

8. До касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

8.1. Скаржник додав до касаційної скарги квитанцію про сплату 8 грудня 2025 року 605,60 грн судового збору, що не відповідає розміру цього збору, встановленому Законом України «Про судовий збір».

8.2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).

8.3. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

8.4. За змістом підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

8.5. За змістом підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» із 1 січня 2024 року становив 3 028,00 грн.

8.6. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

8.7. У серпні 2024 року скаржник звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати неправомірними дії трьох відповідачів щодо винесення пункту 2 розпорядження від 24 грудня 2007 року № 1869 про зміну договору найму двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (далі - квартира), та укладення окремих договорів найму: на одну кімнату житловою площею 19,10 кв. м - з ОСОБА_6 (одинокою) і на одну кімнату житловою площею 11,50 кв. м - зі скаржником (одиноким);

- скасувати пункт 2 розпорядження Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації від 24 грудня 2007 року № 1869 про зміну договору найму квартири та укладення вказаних окремих договорів найму.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову. Апеляційний суд погодився з цим рішенням. Скаржник оскаржив судові рішення в цілому, тобто щодо чотирьох вимог немайнового характеру.

8.8. З огляду на вказане скаржник мав сплатити: 3 028,00 грн х 0,4 х 4 немайнові вимоги х 200 % х 0,8 = 7 751,68 грн судового збору, однак сплатив лише 605,60 грн. Тому повинен доплатити 7 146,08 грн судового збору.

Реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу: *;101;; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 (Касаційний цивільний суд), справа № 754/11402/24).

8.9. Скаржник має надати суду документ про сплату судового збору у визначеному розмірі, а також докази надсилання цього документа всім іншим учасникам справи, як цього вимагають частини сьома-дев`ята статті 43 ЦПК України (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

(6) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги

9. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України).

9.1. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).

9.2. Для усунення вказаних в ухвалі недоліків Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали адвокатові або скаржнику. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржнику.

9.3. Якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу, мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі (частина дев`ята статті 43 ЦПК України).

9.4. Виконуючи вимоги ухвали, заяву про усунення недоліків скаржниця повинна надіслати суду разом із доказами її надсилання всім іншим учасникам справи, як цього вимагають частини сьома - дев`ята статті 43 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

1. Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», Комунального концерну «Центр комунального сервісу» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

2. Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима