Справа № 2-379/03
Провадження № 2-зз/638/14/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Пухно М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про зняття з арешту з нерухомого майна та зобов`язання внести відповідні зміни до реєстрів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з заявою, відповідно до змісту якої просить суд:

- зняти арешт з нерухомого майна, що належить йому згідно з договором купівлі-продажу серії ВСЕ № 173362, укладений 01.11.2025 року, а саме з частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати державного реєстратора внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та виключити записи про арешт;

- надіслати копію ухвали до ЦНАП та органу, яким було накладено арешт, для її негайного виконання.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що в 1999 році в Шевченківському районного суді м. Харкова (колишня назва Дзержинському районному суді м. Харкова) суддею Рудневою Е.А. розглядалася справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 . Визначенням суду від 13 травня 1999 року було накладено арешт на весь будинок. В подальшому, визначенням суду від 17 квітня 2003 року за позовом ОСОБА_3 про зняття з арешту з частини будинку, що належала ОСОБА_3 . Наразі повністю завершена, рішення суду набрало законної сили, усі підстави для подальшого існування арешту відпали, однак арешт на іншу частину будинку продовжує залишатися у державних реєстрах, що перешкоджає заявнику повноцінно користуватися його майном. ЦНАП та державний реєстратор не мають повноважень самостійно зняти арешт без відповідного судового рішення. тому для усунення перешкод у реалізації його права власності необхідне повторне звернення до суду.

Заявник у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвалою суду від 13.05.1999 року накладено арешт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 17.04.2003 року звільнено з під арешту частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.11.2005 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_1 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про скасування заходів забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про скасування заходів забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що вжиті заходи забезпечення позову призвели до наслідків, не передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення учасників у справі та інших обставин, які мають значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 7 ст. 81 ЦПК України закріплено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Як вбачається з поданої заяви заявник просить зняти арешт з частини будинку. розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

При цьому, заявнику на праві власності за договором купівлі-продажу належить лише 1/6 частини будинку. розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Отже, докази на підтвердження того, що заявнику належить на прав власності частина будинку матеріали справи не містять.

Крім того, на підтвердження заявлених вимог заявником не надано доказів на підтвердження того, що на дату звернення із заявою до суду арешт на будинок АДРЕСА_2 не знятий та продовжує існувати.

Щодо вимог заявника в частині зобов`язати державного реєстратора внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та виключити записи про арешт та надсилання копії ухвали до ЦНАП та органу, яким було накладено арешт, для її негайного виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Тобто, суд керуючись положеннями ст. 158 ЦПК України вирішує лише питання щодо скасування заходів забезпечення позову, розгляд інших питань не передбачений ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні, а тому відмовляє у задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Керуючись ст.158, 260, 261, 353 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна та зобов`язання внести відповідні зміни до реєстрів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Цвіра Д.М.