Провадження № 2-о/727/26/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 20226 Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Літвінова О.Г.

при секретарі судового засідання Юрчишин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересовані особи: Курахівська міська рада Покровського району Донецької області про встановлення факту спільного проживання на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст заяви. Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просить встановити факт, що, він та ОСОБА_2 проживали разом до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані вимоги обґрунтовано тим, що він відповідно до довідки від 29.04.2022 року № 7726- про взяття на обліку внутришньо переміщеної особи проживає АДРЕСА_1 . Зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 червня 1994 року його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приватизували квартиру АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №173, складений виконавчим комітетом Курахівської міської ради Покровського району Донецької області 23.03.2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №428, складений Департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради 05.05.2025.

Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказану квартиру АДРЕСА_3 . Спадкоємцем першої черги за законом на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 являється, як син спадкодавця заявник, інших спадкоємців немає.

Заявник не звертався в установлений законом шестимісячний строк для оформлення спадщини, оскільки фактично проживав із спадкодавцем на день її смерті за адресою АДРЕСА_1 .

Метою встановлення факту спільного проживання заявника та спадкодавця є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2025 відкрито провадження в справі.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій підтримав вимоги, просив справу розглядати у його відсутність, з підстав зазначених у заяві. Просив заяву задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані вимоги обґрунтовано тим, що він відповідно до довідки від 29.04.2022 року № 7726- про взяття на обліку внутришньо переміщеної особи проживає АДРЕСА_1 . Зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , заявник займався похованням останньої, що підтверджується договором-замовлення про організацію та проведення поховання від 05.05.2025.

Батьками заявника є є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 червня 1994 року його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приватизували квартиру АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №173, складений виконавчим комітетом Курахівської міської ради Покровського району Донецької області 23.03.2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №428, складений Департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради 05.05.2025.

Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказану квартиру АДРЕСА_3 . Спадкоємцем першої черги за законом на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 являється, як син спадкодавця заявник, інших спадкоємців немає.

Відповідно до акту № 170 від 033.12.2025 ОСОБА_1 проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 разом із своєю мамою ОСОБА_2 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 205/2102/19-ц.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окрім того, згідно ч.2ст. 315ЦПК України усудовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зіст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

При цьому, згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та інший вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьоюстатті 1268 ЦК Україниобставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

П.п 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7від 30 травня 2008 року визначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в помешканні заявника, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.

Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявнику для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем, його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 . .

Керуючись ст.ст.12,13,81,223,229,247,258,259,263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту спільного проживання - задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем, його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .

При ухваленні судом рішення судові витрати заявнику не відшкодовуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

СУДДЯ О.Г.Літвінова