КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 січня 2026 року

справа № 760/17706/23

провадження № 22-ц/824/6156/2026

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Київ від 13 червня 2024 року постановлене під головуванням судді Зуєвич Л.Л. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року позов задоволено частково.

Не погодившись з вказаним ріешнням суду, ОСОБА_1 , 25 грудня 2025 року з пропуском строків на апеляційне оскарження подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду .

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, в обгрунтування якого ОСОБА_1 зазначає, що вказаний строк ним було пропущено з поважних причин, оскільки з початку повномасштабного вторгнення вступив до лав ЗСУ в лютому 2022 році. Приймав безпосередню участь в бойових діях, окрім того, з 20.04.2024 по 18.05.2024 року лікувався стаціонарно в КП «ДБКЛНПД» з діагнозом: «Змішаний тривожний та депресивний розлад».

До апеляційної скарги апелянтом долучено посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.09.2023 р., копія довідки про те, що він перебуває на дійсній військовій службі по мобілізації в військовій частині НОМЕР_2 , копія довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією та копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого.

Перевіряючи доводи про поновлення строку та оцінюючи додані до нього докази, апеляційний суд не може вважати їх такими, що свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження («Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії», № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи 11 листопада 2025 року, про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи (а.с. 89).

Апеляційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду 25 грудня 2025 року, тобто більше ніж через 18 місяців після винесення судом оскаржуваної ухали.

Посилання заявника на проходження ним військової служби та перебуванням на стаціонарному лікуванні як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не мають підтвердження виписки про перебування на лікуванні в ті дні, за які зазначає апелянт та не свідчать про наявність непереборних обставин, таких, що не залежали від волі скаржника та перешкоджали йому в реалізації передбаченого права на оскарження рішення суду,

З огляду на вказане, докази, подані заявником, апеляційний суд вважає недостатніми для визнання їх такими, що свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку на оскарження рішення суду та поновлення такого строку.

Разом з тим, у разі доведення належними та допустимим доказами, що саме обставина перебування на військовій службі під час воєнного стану об`єктивно унеможливила виконанням ним зазначеної процесуальної дії у встановлений законом строк, тобто доведення причинно-наслідкового зв`язку між перебуванням на військовій службі під час воєнного стану та пропуском строку на апеляційне оскарження, така обставина може бути визнана обставиною непереборної сили.

Таким чином, апеляційний суд вважає за можливе залишити без руху подану апеляційну скаргу та надати скаржнику строк для подання клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, в якому вказати інші підстави для його поновлення.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Київ від 13 червня 2024 року залишити без руху для усунення виявлених в ній недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: