Справа № 509/87/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Козирського Є.С.,

при секретарі Лепешенковій В.А.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт.Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю майна набутого за час шлюбу ,-

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2026 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕУС ТЕРМІНАЛ» () у розмірі 2 100 000 гривень, що становить 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕУС ТЕРМІНАЛ».

Позовні вимоги обґрунтував тим, що попри те, що купівля частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕУС ТЕРМІНАЛ» мало місце під час шлюбу з відповідачкою, однак придбано за власні кошти позивача, джерелом яких була особиста праця позивача.

Позивач в судове засідання, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов підтримують, просять задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Згідно ст. 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 23 вересня 2017 року актовим записом № 475 Чорноморський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб.

29 вересня 2025 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у справі №509/3635/25 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.09.2017 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис №475) було розірвано.

23 червня 2021 року, під час шлюбу, між ОСОБА_1 , та СІНГРИНО ЛІМІТЕД було укладено Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕУС ТЕРМІНАЛ (далі - Договір) (ідентифікаційний код 39166914, з місцезнаходженням за адресою: 65085, Одеська обл., місто Одеса, вул. Моторна, 6), відповідно до якого позивачем за 5 000,00 (п`ять тисяч гривень нуль коп.) гривень було придбано 100% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕУС ТЕРМІНАЛ.

Так, з індивідуальних відомостей про застраховану особу, ОСОБА_1 , за період 2014-2017 роки за формою ОК-7 Пенсійного фонду України вбачається отримання Позивачем наступного доходу до шлюбу:

-за весь 2014 рік було отримано дохід в розмірі 22 693 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто три) грн. 00 коп.;

-за весь 2015 рік було отримано дохід в розмірі 54 958 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 55 коп.;

-за весь 2016 рік було отримано дохід в розмірі 92 327 (дев`яносто дві тисячі триста двадцять сім) грн. 49 коп.;

-за січень - серпень 2017 року було отримано дохід в розмірі 88 686 (вісімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 54 коп.

Фактично, Позивачем до шлюбу, в період з 2014 року по серпень 2017 року було отримано загалом дохід в розмірі 258 665 (двісті п`ятдесят вісім тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 58 коп., які є особистими коштами Позивача та з яких здійснювалась купівля частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕУС ТЕРМІНАЛ.

Відповідно до п.4 Договору передбачено, що право власності на частку в статутному капіталі та всі права Продавців як учасників товариства переходять до Покупця з моменту підписання цього Договору.

Відповідно до ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно доЗакону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч.6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначені норми закону також свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі N 404/1515/16-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження N 14-325цс18), від 08 грудня 2021 року у справі N 369/10153/16-ц (провадження N 61-4121св21).

Зі змісту п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №711/2302/18 придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, не може вважатися об`єктом спільно сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам собою факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (постанова Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі №537/541/23).

Відтак, зважаючи на те, що купівлю частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕУС ТЕРМІНАЛ (ідентифікаційний код 39166914), було здійснено ОСОБА_1 за особисті кошти, які отримано з доходу до шлюбу, остання належить йому на праві особистої приватної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання особистою приватною власністю майна набутого за час шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 206, 258-259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю майна набутого за час шлюбу задовольнити.

Визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕУС ТЕРМІНАЛ» () у розмірі 2 100 000 гривень, що становить 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕУС ТЕРМІНАЛ».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Є. С. Козирський