Справа № 468/2442/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.01.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участю секретаря судового засідання Зарванської Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу №468/2442/25 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем ОСОБА_1 29.04.2022 року було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк», що разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становлять Договір про надання банківських послуг.

14.12.2022 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 шляхом підписання останньою заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, паспорту споживчого кредиту «Кредитна карта «Зелена» був укладений кредитний договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів у розмірі 40,80 % щомісячно.

Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 14.07.2025 року становить 37 464,52 гривень, із яких: 25 048,30 грн заборгованість за кредитом; 12 416,22 грн заборгованість за відсотками.

В тексті позову позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника та постановлення заочного рішення.

Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення з відміткою про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов.

З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку; копію заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 14.12.2022 року; копію паспорта споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» від 14.12.2022 року; копію довідки за лімітами; копію довідки за картами; виписку по картці; розрахунок заборгованості; копію договору № 22012025 про надання правничої допомоги від 08.04.2025 року з додатком № 1; копію додаткової угоди № 1 від 08.04.2025 року до договору № 22012025 про надання правничої допомоги від 08.04.2025 року; копію акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 14.08.2025 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку про можливість задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 14.12.2022 року між АТ «А-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір шляхом підписання останньою заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, паспорту споживчого кредиту «Кредитна карта «Зелена». За умовами такого договору позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 5000 грн., який в подальшому був збільшений до 25 100 грн., з умовою сплати процентів у розмірі 40,8 % річних (3,4 % на місяць).

Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом.

Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача станом на 14.07.2025 року становить 37 464,52 грн., із яких: 25 048,30 грн. заборгованість за кредитом; 12 416,22 грн. заборгованість за процентами.

Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Зі ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов`язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову.

Оскільки відповідач є стороною, яка порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

При зверненні з позовом у позовній заяві представником позивача було надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, які він очікує понести до закінчення розгляду справи, в сумі 20 200,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатське об`єднання «ПРАВОВИЙ КУРС» здійснювало професійну правничу допомогу АТ «Акцент-Банк» у цій справі, на підтвердження чого наданий договір про надання правничої допомоги № 22012025 про надання правничої допомоги від 08.04.2025 року з додатком № 1, додаткова угода № 1 від 08.04.2025 року до цього договору; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 14.08.2025 року; наказ № 02-К від 28.06.2024 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 ; довіреність на ім`я адвоката Ушакевич М.П. від 26.08.2025 року).

Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Крім того, відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При цьому, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, не має значної складності щодо обсягу доказів та встановлення фактичних обставин спору, має типовий характер для справ про стягнення заборгованості за кредитом. Загальна ціна позову в даній справі становить 37 464,52 грн., натомість заявлені до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу 20 200 грн., що становить більше половини від ціни позову.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зафіксованої зокрема у рішеннях у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року та у справі «Гімайдуліна та інші проти України» від 10.12.2009 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

За такого, з врахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та ціні позову, з врахуванням критерію реальності адвокатських витрат та їх дійсної необхідності, суд вважає, що пропорційними та необхідними будуть витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 4000 грн., яка підлягає розподілу між сторонами.

На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 14.12.2022 року 37 464 (тридцять сім тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 4000 (чотири тисячі) гривень в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (місцезнаходження: вул. Батумська, 11 м. Дніпро, ідентифікаційний код 14360080);

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складене 12.01.2026 року.

суддя: