Справа №155/2075/25
Провадження №2/155/205/26
УХВАЛА

06.01.2026 м.Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Сметана В.М., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

Позивач 23 грудня 2025 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді від 24 грудня 2025 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На адресу суду 30 грудня 2025 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій зазначив, що в квітні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зверталась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, внаслідок чого сплатило судовий збір. Водночас, вказану справу було повернуто позивачу, судовий збір позивачу не повернутий.

Також, зазначає, що законодавством не встановлено заборону на звернення до суду з позовною заявою повторно з тією ж платіжною інструкцією, яка була додана у випадку попереднього звернення, а також, не зазначено необхідність сплати судового збору повторно та, посилаючись на п. 8 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір». На думку сторони позивача, позовну заяву подано з додержанням вимог, визначених статтями 175,177 ЦПК України.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та заяви про усунення недоліків, дійшов наступного висновку.

При зверненні до суду із вказаною заявою позивачем додано платіжну інструкцію кредитного переказу коштів №105910 від 25 березня 2025 року на суму 3028,00 гривень про сплату судового збору.

З комп`ютерної програми «Д-3» вбачається, що заявник звертався 15 квітня 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в цивільній справі №155/613/25, провадження №2/155/404/25, внаслідок чого сплатив судовий збір відповідно до вищезазначеної квитанції. Водночас, вказану справу було повернуто позивачу.

Відомості про повернення судового збору в цивільній справі №155/613/25 відсутні.

Згідно ч.2 ст.9 ЗУ «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У зв`язку з цим, суд повинен перевірити щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додається до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу) сплачується судовий збір.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Отже, чинним законодавством визначено, що у разі повернення позовної заяви, сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила, у цьому випадку позивачу, виключно за його клопотанням.

Позивач мав та має право звернутися до суду з клопотанням про повернення йому суми сплаченого судового збору по справі №155/613/25, провадження №2/155/404/25.

Проте, як вбачається із заяви про усунення недоліків, позивач таким правом не скористався, відповідного клопотання не подавав, а отже, сплачена сума судового збору йому судом не поверталася.

Покликання представника позивача на п. 8 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» суд відхиляє, оскільки за приписами цього пункту: «Якщо позовну заяву було залишено судом без розгляду з підстав, передбачених частиною першою статті 207 ЦПК, а позивач у порядку частини другої цієї статті знову звернувся з позовом до суду в загальному порядку, він вправі використати при цьому первісний документ про сплату судового збору, але за умови, що суму відповідного збору йому не було повернуто (частина четверта статті 6 Закону).

Проте, по справі №155/613/25, провадження №2/155/404/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалою суду від 15 квітня 2025 року вказану позовну заяву повернуто позивачеві, а не залишено без розгляду.

За таких обставин посилання сторони позивача про можливість повторного подання позовної заяви до суду з тією ж платіжною інструкцією, яка була додана у випадку попереднього звернення, є помилковим та не відповідає вимогам законодавства.

Крім того, Верховний Суд, зокрема, в ухвалі від 31 травня 2018 року у справі №922/496/17 та у постанові від 19 січня 2019 року у справі № 905/1057/18 звернув увагу на обов`язковість правильного оформлення платіжного документу, який підтверджує сплату судового збору та вказав, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Також згідно роз`яснень, наведених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Проте, у платіжній інструкції кредитового переказу коштів №105910 від 25 березня 2025 року, яка долучена позивачем до позову, у реквізиті «Призначення платежу» зазначено: «101 Судовий збір, за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ», Горохівський районний суд Волинської області №34403». При цьому, прізвище відповідача, до якого позивач звертається з позовними вимогами, у цій платіжній інструкції не вказане.

Враховуючи наведене, інформація, яка б надавала можливість ідентифікувати, що саме за подачу позову відповідачем є ОСОБА_1 позивачем сплачено судовий збір, відсутня, а отже суддя дійшов висновку про те, що додана позивачем платіжна інструкція не є належним доказом сплати судового збору за даним позовом.

Також суд звертає увагу, що в разі зарахування даної платіжної інструкції як сплату судового збору за подачу даного позову, та у випадку звернення позивача до суду з клопотанням про повернення йому суми сплаченого судового збору по справі №155/613/25, провадження №2/155/404/25, суд буде позбавлений можливості з`ясувати, що судовий збір зарахований у іншому позові, який був поданий згодом, що може призвести до безпідставного повернення судового збору.

Отже, в порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви не додані належні документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, недоліки, на які вказав суд, позивачем в строк, зазначений в ухвалі суду від 02 вересня 2025 року не усунені.

У відповідності до ч.3 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках неусунення недоліків позовної заяви та несплати судового збору.

Керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу вимоги ч.7 ст.185 ЦПК України, відповідно до якої повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 06 січня 2026 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана