Провадження № 2-з/461/6/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., дослідивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛАРІМА» про визнання прилюдних торгів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛАРІМА» про визнання прилюдних торгів недійсними.

Також 29.01.2026 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову. Просить забезпечити позов по справі шляхом накладання арешту на нежитлові приміщення адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Обгрунтовує заяву тим, що позивач звернулась до суду з позовом про визнання недійсними прилюдних торгів, оформлених протоколом № 45814 проведення електронних торгів від 08.09.2025 року з реєстраційним номером лота 583445 з реалізації нежитлових приміщень адміністративного будинку, PHOHM 01, загальною площею 128,5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 , організатор торгів: ДП «СЕТАМ», та Акту про реалізацію предмета іпотеки від 20.11.2025 р. у виконавчому провадженні № 78660589, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. Позивач зазначає, що спір виник у зв`язку з проведенням ДП «СЕТАМ» електронного аукціону з реалізації згаданих нежитлових приміщень та їх передачею відповідачу ОСОБА_2

08.09.2024 р. системою ДП «СЕТАМ» було автоматично сформовано протокол № 645814 проведення електронних торгів від 08.09.2025р. по лоту № 583445, яким ТОВ «АЛАРІМА» визначено переможцем.

19.09.2025 р. сформовано протокол № 646402 проведення електронного аукціону (торгів), згідно якого торги за лотом № 583445 від 08.09.2025р. оголошено такими, що не відбулися.

29.09.2025 р. стягувач (іпотекодержатель) звернувся до приватного виконавця із заявою від 23.09.2025 р. про бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника: Нежитлові приміщення адміністративного будинку, РНOHM 01, загальною площею 128,5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_2 ціна: 20 059 000.00

20.11.2025р. приватним виконавцем складено про реалізацію предмета іпотеки, згідно якого: «Відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Закону України «Про іпотеку» передано на реалізацію: нежитлові приміщення адміністративного будинку, РНОНМ 01, загальною площею 128,5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , на підставі договору дарування №335 від 13.06.2015 року видавник ПН ЛМНО ОСОБА_3 . Відомості про іпотекодержателя: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , на підставі Договору іпотеки від 12.02.2016 №251, посвідченого паспорт, зареєстрованого за № 251. Відомості про боржника (іпотекодавця): ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 Відомості про предмет іпотеки: нежитлові підвальні приміщення та приміщення 1-го поверху заг. пл. 128,5 кв.м. реєстраційний 01, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу №646402 від 16.12.2021 ДП "Сетам", про проведені електронні торги не відбулися. На адресу приватного виконавця надійшла заява іпотекодержателя від 23.09.2025 р. про бажання придбати предмет іпотеки за початковою ціною, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про іпотеку».

19.11.2025 р. на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти в сумі 5 724 127.83 як різниця коштів між сумою боргу, що підлягала до стягнення, та вартістю майна 20 059 000.00 грн.

Ціна продажу предмета іпотеки: 20 059 000.00 грн.

Далі прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

19.01.2026 р. приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. видала ОСОБА_2 Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), серія та номер: 2502, виданий 21.11.2025 р. нежитлових приміщень адміністративного будинку загальною площею 128,5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 .

19.01.2026р. приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В., діючи в якості державного реєстратора, внесла до ДРРП запис про прийняте нею рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 82899103 від 19.01.2025 р. за ОСОБА_2 прав власності на нежитлові приміщення адміністративного будинку загальною площею 128,5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 може в будь-який момент здійснити відчуження майна, яке було предметом реалізації на оспорюваних торгах, внаслідок чого позивач в цій справі вимушений буде подавати нові позови та оспорювати договори, за якими відбудеться відчуження такого майна.

З огляду на викладене, позивач стверджує, що звертається з цією заявою про забезпечення позову з метою: збереження предмету оспорюваних торгів до вирішення справи по суті та нездійснення подальшого відчуження майна, яке було предметом оспорюваних торгів; недопущення дій, які можуть унеможливити або істотно ускладнити виконання рішення суду. Тому просить заяву задовольнити.

За змістом положень ч.13 ст.7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Тому розгляд заяви про забезпечення позову провадиться без виклику учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та подані документи, на яких ґрунтуються вимоги про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч.ч.1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1-10 ч.1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законом.

Частина 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з преамбулою постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Також пунктом 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88ус20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛАРІМА» про визнання прилюдних торгів недійсними.

Як вбачається із поданої заяви про забезпечення позову, 08.09.2024 р. системою ДП «СЕТАМ» було автоматично сформовано протокол № 645814 проведення електронних торгів від 08.09.2025р. по лоту № 583445, яким ТОВ «АЛАРІМА» визначено переможцем.

19.09.2025 р. сформовано протокол № 646402 проведення електронного аукціону (торгів), згідно якого торги за лотом № 583445 від 08.09.2025р. оголошено такими, що не відбулися.

29.09.2025 р. стягувач (іпотекодержатель) звернувся до приватного виконавця із заявою від 23.09.2025 р. про бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника: Нежитлові приміщення адміністративного будинку, РНOHM 01, загальною площею 128,5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_2 ціна: 20 059 000.00

20.11.2025р. приватним виконавцем складено про реалізацію предмета іпотеки, згідно якого: «Відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Закону України «Про іпотеку» передано на реалізацію: нежитлові приміщення адміністративного будинку, РНОНМ 01, загальною площею 128,5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , на підставі договору дарування №335 від 13.06.2015 року видавник ПН ЛМНО ОСОБА_3 . Відомості про іпотекодержателя: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , на підставі Договору іпотеки від 12.02.2016 №251, посвідченого паспорт, зареєстрованого за № 251. Відомості про боржника (іпотекодавця): ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 Відомості про предмет іпотеки: нежитлові підвальні приміщення та приміщення 1-го поверху заг. пл. 128,5 кв.м. реєстраційний 01, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу №646402 від 16.12.2021 ДП "Сетам", про проведені електронні торги не відбулися. На адресу приватного виконавця надійшла заява іпотекодержателя від 23.09.2025 р. про бажання придбати предмет іпотеки за початковою ціною, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про іпотеку».

19.11.2025 р. на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти в сумі 5 724 127.83 як різниця коштів між сумою боргу, що підлягала до стягнення, та вартістю майна 20 059 000.00 грн.

19.01.2026 р. приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. видала ОСОБА_2 Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), серія та номер: 2502, виданий 21.11.2025 р. нежитлових приміщень адміністративного будинку загальною площею 128,5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 .

19.01.2026р. приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В., діючи в якості державного реєстратора, внесла до ДРРП запис про прийняте нею рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 82899103 від 19.01.2025 р. за ОСОБА_2 прав власності на нежитлові приміщення адміністративного будинку загальною площею 128,5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 .

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обгрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач, не є надмірним. Забезпечення позову у виді накладення арешту на майно спрямоване на збереження існуючого фактичного та правового стану до ухвалення рішення судом та є єдиним ефективним засобом недопущення погіршення становища позивача та втрати предмета спору. Такі заходи забезпечення будуть адекватними предмету спору та співмірними з позовними вимогами та прямо спрямованими на збереження предмета спору в незмінному стані до моменту вирішення справи по суті

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість наведених у заяві доводів про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно може істотно ускладнити виконання рішення суду про задоволення позовних вимог у разі ухвалення такого рішення. На думку суду, обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту буде співмірний позовним вимогам та зможе забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі його задоволення.

За таких обставин заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», та керуючись ст. ст.149,150,153,154 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволити.

Накласти арешт на нежитлові приміщення адміністративного будинку, РНОНМ 01, загальною площею 128,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягувач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ; РНОКП: НОМЕР_2 ).

Копію ухвали направити для відома та виконання до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.Є. Радченко