Справа № 442/5500/16-ц
Провадження № 6/442/5/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Нагірна О.Б., за участю секретаря Лесович О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції Артимовича А.М., погоджене прокурором Дрогобицької окружної прокуратури В.Федишиним, про арешт майна, -

встановив:

Слідчий СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області звернувся до слідчого судді з вищезгаданим клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим відділом Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 13.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 12.01.2026 до Дрогобицького районного відділу поліції надійшло повідомлення від чергового Державної установи «Дрогобицька виправна колонія №40» про те, що під час огляду посилки, яка надійшла з відділення ТОВ «Нова Пошта» №14 м. Київ (ЕН №2224) від ОСОБА_1 на ім`я засудженого ОСОБА_2 , було виявлено порошкоподібну речовину білого кольору.

12.01.2026 в ході проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні проведено огляд кімнати видачі посилок будинку побачень ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40» за результатами якого виявлено та вилучено: Аркуш паперу із порошкоподібною речовиною білого кольору, яку опечатано в спец пакет WAR 1115954; Паперова упаковка із написом «Стрептоцид», яка опечатана в паперовий конверт; Пластикова бутилка із написом «Стрептоцид», яка опечатаний в паперовий конверт; Змив із паперової упаковки із написом «Стрептоцид», який опечатаний в паперовий конверт; Змив із пластикової бутилки із написом «Стрептоцид», який опечатаний в паперовий конверт; постановою слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області всі вилучені речі визнано речовими доказами.

В судове засідання слідчий не з`явився. В поданому клопотанні просив розглядати клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.170 ч.1 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Згідно із ст.170 ч.2 п.1 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів. При цьому, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, в даному випадку на ТЗ, зазначений у клопотанні, оскільки наявні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно, ч. 2 ст. 167 КПК України вказує на те, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ст.173 КПК України,слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий не довів, що змиви з упаковки та змиви з пластикової бутилки є чиїм-небудь майном, яке підлягає арешту, адже встановлено, що ці докази є зразками, які здобуті слідчим під час огляду місця події, ознак майна не мають, вони не належать ані підозрюваному, ані будь-якому іншому власнику, а є речовим доказом, які слідчий безпосередньо здобув під час слідчої дії без втручання у право власності. Отже, підстав у арешті вказаних змивів немає, оскільки будь-якого втручання у право власності підозрюваного чи будь-якої іншої особи не відбулось, ці докази з моменту їх вилучення вже належать слідству і будь-яких підстав для їх арешту немає. А тому, в задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.

Водночас, вважаю, що слідчим повністю доведено те, що накладення вилучену паперову упаковку та пластикову пляшку буде мати вагоме значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування вищевказаного кримінального правопорушення, оскільки такий відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому, вважаю, що клопотання в цій частині слід задоволити.

Накладаючи арешт на вищевказане майно, слідчим суддею враховано вимоги ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Окрім цього у відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», рішення від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Керуючись статтями 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання задоволити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на:

- Аркуш паперу із порошкоподібною речовиною білого кольору, яку опечатано в спец пакет WAR 1115954;

- Паперову упаковка із написом «Стрептоцид», яка опечатана в паперовий конверт;

- Пластикову бутилку із написом «Стрептоцид», яка опечатаний в паперовий конверт.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором із відповідним інформуванням заінтересованих осіб.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Нагірна О.Б.