№ 207/6584/25
№ 2/207/348/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м.Кам`янське

Південний районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Бушанської О.В.

секретар судового засідання Мишалов О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк", м.Київ

до ОСОБА_1 , м.Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 78646,95 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 47 802,02 грн грн; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) - 4,33 грн; заборгованість по комісії (в.ч. прострочена) - 30840,60 грн, а також понесені позивачем судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору №3847842-206 від 26.12.2023 щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати обумовлених договором платежів.

Ухвалою суду від 29.10.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 01.12.2025 на 11:00 годин.

01.12.2025 розгляд справи відкладено до 08.01.2026 на 10:50 годин.

08.01.2026 сторони у судове засідання не з`явились.

Позивач у позовній заяві просить розглянути справу за відсутністю його представника.

Відповідач причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена судом, шляхом надіслання їй повідомлення за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до відомостей відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради є зареєстрованим місцем проживання відповідача. Водночас вказані поштові відправлення були повернуті на адресу суду з відміткою органу поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, з урахуванням приписів ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2023 між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та (надалі - банк) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник) підписано заяву-договір про надання споживчого кредиту №3847842-206, відповідно до п.1.2 якого, Акціонерне товариство "Таскомбанк" надає позичальнику споживчий кредит на наступних умовах: тип та мета кредиту - кредит на власні потреби (п.п.1.2.1); загальна сума кредиту - 52450,00 грн (п.п.1.2.2); комісія за надання кредиту - 4,9%, що складає 2450,00 грн. Сума комісії фіксована (незмінна), застосовується на весь строк кредиту, сплачується одноразово при наданні кредиту (п.п.1.2.3); сума кредиту без комісії за надання кредиту - 50000,00 грн (п.п.1.2.4); кредитні кошти надаються шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника (п.п.1.2.5); строк кредиту - 60 місяців (п.п.1.2.6); проценти за користування кредитом 0,01% річних (п.п.1.2.9).

Відповідно до п.1.3 договору, порядок повернення кредиту та сплати процентів: відбувається щомісячно у строки згідно додатку 1 до заяви-договору "Графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за кредитом".

Згідно з п.1.4 договору, комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) 4,9% щомісячно, що складає 2570,05 грн. Сума комісії фіксована (незмінна), застосовується на весь строк кредиту, нараховується щомісячно, в перший робочий день розрахункового періоду на загальну суму кредиту, сплачується щомісячно протягом строку дії кредиту.

Платежі по погашенню кредитної заборгованості здійснюються з застосуванням ануітентної схеми погашення (п.1.6 договору).

Також сторонами підписано додаток 1 до заяви- договору про надання споживчого кредиту №3847842-206 від 26.12.2023- Графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит №3847842-206 від 26.12.2023.

Наведені вище умови договору узгоджені сторонами у паспорті споживача кредиту за продуктом "Зручна готівка Максимум".

Виписка по особовим рахункам кредитного договору №3847842-206 за період з 26.12.2023 по 01.05.2025 свідчить про те, що на рахунок ОСОБА_1 були перераховані кредитні кошти у розмірі 52450,00 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №3847842-206 від 26.12.2023 станом на 01.05.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 78646,95 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 47 802,02 грн грн; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) - 4,33 грн; заборгованість по комісії (в.ч. прострочена) - 30840,60 грн,

11.06.2025 позивачем на адресу відповідача надіслана повідомлення-вимога, в якій банк повідомив позичальника про те, що заборгованість по кредиту станом на 23.05.2025 становить: 47802,02 грн -заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 4,54 грн - заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена); 33410,65 грн - заборгованість по комісії (в.ч. прострочена) та просив здійснити погашення цієї заборгованості протягом 30 днів за дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дати направлення банком повідомлення позичальнику.

Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1,2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Суд враховує, що у спірному кредитному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов для даного виду договорів, договір підписаний сторонами. Отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання. Підписавши спірний кредитний договір, відповідач надала свою згоду на оплату усіх зазначених у ньому платежів.

Суд враховує, що укладений між сторонами договір є споживчим.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Правлінням Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затверджено Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).

Пунктом 5 Правил передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

При цьому, Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Частинами 1, 2 ст.11 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць (такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19).

Суд звертає увагу, що встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору.

Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" (аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30.11.2023 у справі №216/7637/21, від 09.02.2024 у в справі № 337/3703/22, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у в справі № 204/224/21).

Враховуючи те, що заявлення позивачем до стягнення заборгованості за нарахованими комісіями є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії (в.ч. прострочена) у розмірі 30 840,60 грн.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано належних та допустимих доказів погашення заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 47 802,02 грн та заборгованості по процентам (в т.ч. прострочена) - 4,33 грн.

Таким чином, відповідачем були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного погашення основної заборгованості та сплати процентів.

Враховуючи викладене, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати заборгованості за кредитним договором, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 47 806,35 грн.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, ) заборгованість за кредитним договором №3847842-206 від 26.12.2023 у загальному розмірі 47 806,35 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 47 802 (сорок сім тисяч вісімсот дві) грн 02 коп; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) - 4 (чотири) грн 33 коп, а також судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 472 (одна тисяча чотириста сімдесят дві) грн 58 коп. В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Бушанська