УХВАЛА

30 січня 2026 року

м. Київ

справа № 947/27723/23

провадження № 61-433ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР ПРОПЕРТІ» на постанову Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР ПРОПЕРТІ» про стягнення заборгованості із заробітної плати та сум компенсаціїза прострочення її виплати,

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР ПРОПЕРТІ» (далі - ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ»), у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 70 717, 45 грн: за червень 2020 року - 18 112, 50 грн; за липень 2020 року - 36 962, 11 грн; за лютий 2022 року - 15 642, 84 грн.

РішеннямПриморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000, 00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за червень, липень 2020 року та за лютий 2022 року в сумі 70 717, 45 грн.

Стягнути з ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 073, 60 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 1 610, 40 грн.

09 січня 2026 року представник заявника ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» - адвокат Сердюков Б. Л. через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року у вказаній справі.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн.

Ціна позову в цій справі становить 70 717, 45 грн, що станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328, 00 грн * 250 = 832 000, 00 грн).

Представник заявника посилається на те, що ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» позбавлене можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи № 522/270011/25-Е (підпункт «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України). Зокрема, вказує, що на розгляді Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа № 522/270011/25-Е за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» про стягнення суми індексації по заробітній платі. Зазначає, що вказана позовна заява була подана ОСОБА_1 на підставі оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року, на яку позивач посилається безпосередньо у тексті позовної заяви як на підставу заявлених позовних вимог.

Проте таке твердження є необґрунтованим, оскільки представником заявника не конкретизовано, які саме обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням,ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» позбавлене можливості спростувати при розгляді справи № 522/270011/25-Е.

Крім того, представник заявника вказує, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для ТОВ «БІІР ПРОПЕРТІ» (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України). Виняткове значення цієї справи, на думку представника заявника, полягає в тому, що позивач, який не виходить на роботу та переховується від роботодавця, вочевидь діє всупереч інтересів підприємства та намагається завдати підприємству значну матеріальну шкоду шляхом подання позовних заяв.

Також стверджує, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується балансу інтересів роботодавців та працівників в масштабах всієї країни в умовах воєнного стану. Вказує на відсутність чіткої правової позиції Верховного Суду у цивільних справах з такою фабулою, що призводить до порушення принципу рівності перед законом та судом.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені обставини, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об'єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов'язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.

Проте касаційна скарга не містить належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

Крім того, оцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваним судовим рішенням не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останнього внаслідок прийняття таких судових рішень.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржуване судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

У зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягають окремому розгляду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року та про зупинення виконання зазначеного судового рішення.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР ПРОПЕРТІ» на постанову Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР ПРОПЕРТІ» про стягнення заборгованості із заробітної плати та сум компенсації за прострочення її виплати відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко