Справа №461/9657/25
Провадження №2/461/589/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кротової О.Б.,

секретар судового засідання Басараб Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

26.11.2025 позивач АТ «Ідея Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 55598,07 грн, а також судовий збір в розмірі 3028 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.08.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Р20.24224.005591224, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 48780 грн зі сплатою 15% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені кредитним договором, графіком щомісячних платежів.

Зазначає, що банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору.

Відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений кредитним договором термін та не сплатила нараховані відсотки, інші платежі за кредитним договором.

Останню сплату відповідачкою/зарахування по кредитному договору здійснено 21.03.2024, у зв`язку із чим сума боргу відповідачки за кредитним договором станом на 11.11.2025 становить: прострочений борг - 36221,24 грн, прострочені проценти - 8120,65 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту - 11256,18 грн, а всього - 55598,07 грн.

Заборгованість відповідачки підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 11.11.2025.

Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідачки направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 01.10.2025. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачку було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідачки будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір банку.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 28.11.2025 прийнято до розгляду даний позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін, призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 17.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки про направлення справи за підсудністю.

09.01.2026 відповідачкою ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з наступних підстав. Так, вона дійсно підписувала договір кредиту та страхування №Р20.24224.005591224 від 14.08.2019, однак жодного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк», текст якого було розміщено на Інтернет-сторінці AT «Ідея Банк», вона не підписувала та з таким взагалі не була ознайомлена, а відтак не погоджувалася з його умовами. Крім цього, паспорт споживчого кредиту, який нею підписано, не є частиною кредитного договору, оскільки містить узагальнену та орієнтовну інформацію, а умови договору можуть відрізнятися від цієї інформації. Звертає увагу, що пунктом 1.5. договору кредиту та страхування №Р20.24224.005591224 від 14.08.2019 встановлено плату за інформацію щодо обслуговування кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Крім цього, відповідно до наданої позивачем виписки по рахунку з 01.01.2000 по 10.11.2025, позивачем з 16.09.2019 по 14.05.2021 на погашення плати за обслуговування по кредитному договору нараховано і стягнуто з неї плату за обслуговування кредитної заборгованості у загальному розмірі 26116,86 грн. Вважає, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а надана позивачем виписка не відповідає нормам, викладеним в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 №168/704 (зі змінами), а тому не може бути допустимим доказом наявності банківських операцій за кредитним договором та розміру заборгованості за кредитним договором.

12.01.2026 представником позивача АТ «Ідея Банк» Заставною О.В. подано відповідь на відзив, в які зазначила, що вважає необґрунтованими доводи відповідачки, наведені у відзиві на позовну заяву та просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Так, пунктом 3 договору кредиту та страхування №Р20.24224.005591224 від 14.08.2019 визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк» (в редакції, яка діяла у цей період), текст якого розміщено на Інтернет-сторінці Банку в розділі Архів публічних договорів за посиланням: https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts#4e6d870a-5c4d-49a8-8071-b978c5ec881b. До позовної заяви АТ «Ідея Банк» додало відповідний текст договору, роздрукований з офіційного сайту банку. Звертає увагу, що ОСОБА_1 власноручно підписала кредитний договір та додаток №1 «Паспорт споживчого кредиту», що є невід`ємною частиною кредитного договору, та акцептувала договір, текст якого вона також отримала в день укладення кредитного договору (п.3.4. кредитного договору). Зазначає, що в кредитному договорі, який власноручно підписаний позичальником, наявна вся інформація щодо умов кредитування, а саме: тип кредиту, сума кредиту, процентна ставка, строк кредиту та інші умови надання, користування та повернення кредиту. В свою чергу, договір містить додаткові умови надання та користування кредитом в доповнення до тих, що вказані в кредитному договорі. Враховуючи наведене вище, вказаний договір разом з письмовим кредитним договором є договором приєднання в розумінні ст.634 ЦК України. Також звертає увагу, що кредитний договір був підписаний відповідачкою без будь-яких застережень, а остання користувалася кредитними коштами та здійснювала часткове погашення заборгованості по кредиту, а, відтак, погодилася з його умовами. Звертає увагу, що чинне на момент укладення кредитного договору законодавство України передбачало можливість включення до договорів про споживче кредитування умов, що передбачають сплату споживачами плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості. Вважає, що виписка по рахунку у відповідності до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним бухгалтерським документом та підтверджує видачу ОСОБА_1 кредиту, а також усі погашення по кредиту та їх зарахування. Також долучила детальний розрахунок заборгованості за договором кредиту та страхування №Р20.24224.005591224 від 14.08.2019 без плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Представник позивача АТ «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від такої на адресу суду не надходило.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 14.08.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Р20.24224.005591224.

Відповідно до п.1. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту - Консолідований А (п.1.1. договору), сума кредиту - 48780 грн (п.1.2. договору), процентна ставка - 15% річних (змінювана) (п.1.3. договору), строк кредиту - 36 місяців (п.1.4. договору).

Згідно п.1.6. договору, дата повернення кредиту - 14.08.2022. Повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок №1019 (IBAN НОМЕР_1 , відкритий у банку відповідно до графіку, викладеного в додатку №1 до даного договору.

Також ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, а також Графік щомісячних платежів за кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується меморіальними ордерами №4372011 від 14.08.2019, №4372018 від 14.08.2019, №4372017 від 14.08.2019, №4372013 від 14.08.2019, та випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ).

Відповідно до ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідачки направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 01.10.2025. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість останньої станом на 11.11.2025 становить: прострочений борг - 36221,24 грн, прострочені проценти - 8120,65 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту - 11256,18 грн, а всього - 55598,07 грн.

Заборгованість відповідачки підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 11.11.2025.

У відповідності до вимог ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідачка скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі.

Однак позивачем, в розмір заборгованості, заявленої у позові, крім простроченого боргу, прострочених процентів, включена прострочена плата за обслуговування кредиту в сумі 11256,18 грн.

Окрім цього, як вбачається з виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ), відповідачою ОСОБА_1 сплачена плата за обслуговування кредитної заборгованості в загальному розмірі 26116,86 грн.

Згідно п.1.5. договору кредиту та страхування №Р20.24224.005591224 від 14.08.2019, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору, та розміщені на веб-сайті банку.

Відповідно до п.п.9.8.2., п.9.8. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за користування кредитом позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку за Договором кредиту, що включає в себе:

- надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;

- надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;

- опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, положення укладеного між сторонами кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними.

Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Суд вважає безпідставними покликання ОСОБА_1 щодо того, що вона не підписувала договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк», з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.3 підписаного відповідачкою договору кредиту та страхування №Р20.24224.005591224 від 14.08.2019, нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку.

До позовної заяви АТ «Ідея Банк» додано відповідний текст договору, роздрукований з офіційного сайту банку (в редакції, яка діяла у цей період).

Згідно з частинами 1, 2 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає або обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначені умов договору.

Публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (вводиться в дію з 15.07.2019) та договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, чинній на момент підписання кредитного договору, розміщені та зберігаються на офіційному веб-сайті банку www.ideabank.ua.

Підписуючи 14.08.2019 кредитний договір, позичальник приєдналася до договору та була належним чином ознайомлена з таким, що в повній мірі узгоджується зі ст.634 ЦК України.

Окрім цього, суд зазначає, що в договорі кредиту та страхування №Р20.24224.005591224 від 14.08.2019, який власноручно підписаний ОСОБА_1 , наявна вся інформація щодо умов кредитування, а саме: тип кредиту, сума кредиту, процентна ставка, строк кредиту та інші умови надання, користування та повернення кредиту.

В свою чергу, договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб містить додаткові умови надання та користування кредитом в доповнення до тих, що вказані в договорі кредиту та страхування.

Щодо доводів відповідачки з приводу неналежності виписки по особовому рахунку, суд зазначає наступне.

Так в обґрунтування розміру заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту №Р20.24224.005591224 від 14.08.2019, представником АТ «Ідея Банк» до позовної заяви долучено виписку по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ), в якій відображені операції з видачі кредиту та погашення кредитних коштів.

Виписка по рахунку у відповідності до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним бухгалтерським документом та підтверджує видачу ОСОБА_1 кредиту, а також усі погашення по кредиту та їх зарахування.

Так, згідно з ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 затверджено «Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» (далі - Положення), пунктом 63 якого встановлені вимоги до виписки з клієнтського рахунку та зазначено, що виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Також у пункті 62 вказаного Положення зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Окрім цього, Верховним Судом у постанові від 25.01.2023 у справі №209/3103/21 (провадження № 61-9710св22) зазначено, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Таким чином, виписка по рахунку ОСОБА_1 містить всі необхідні реквізити, встановлені законодавством, є первинним бухгалтерським документом у відповідності до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пунктів 62, 63 Положення від 04.07.2018 №75 та підтверджує видачу відповідачці кредиту, а також усі погашення по кредиту та їх зарахування.

При розрахунку суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки, суд приймає як належний та допустимий доказ долучений представником позивача детальний розрахунок заборгованості за договором кредиту та страхування №Р20.24224.005591224 від 14.08.2019 без плати за обслуговування кредитної заборгованості, згідно якого розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 11.11.2025 становить: прострочений основний борг - 13965,69 грн, прострочені проценти - 3762,71 грн, а всього - 17728,40 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч.1 ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідачки пропорційну задоволеним вимогам суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в розмірі 965,52 грн.

Керуючись ст.2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування №Р20.24224.005591224 від 14.08.2019 у розмірі 17728,40 грн (сімнадцять тисяч сімсот двадцять вісім гривень сорок копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 965,52 грн (дев`ятсот шістдесят п`ять гривень п`ятдесят дві копійки) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 16.01.2026.

Учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», ідентифікаційний код в , адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11;

представник позивача: Пилат Тарас Іванович, 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, офіційна електронна адреса: www.ideabank.ua, адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер засобу зв`язку НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , номер телефону: НОМЕР_5 .

Суддя Ольга КРОТОВА