Справа № 579/2126/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2026 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Моргуна О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Сергієнко Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.01.2022 року в розмірі 36354,11 грн., що складається з 35275,01 грн. - заборгованість за тілом кредита, 1079,10 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, з тих підстав, що відповідач добровільно не виконує зобов`язання за кредитним договором.

Відповідач у наданий судом строк та станом на 21 січня 2026 року своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надав.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що між АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір від 26.01.2022 року, який складається з паспорту споживчого кредиту , заяви про приєднання до умов та правил надання послуг, додаткових угод до кредитного договору , що становлять кредитний договір (а.с. 67-102).

Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписані паспорт споживчого кредиту , заява про приєднання до умов та правил надання послуг складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зобов`язався виконувати вимоги умов та правил надання послуг , а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку.

При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 26.01.2022 року. Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали договором від 26.01.2022 року.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Статтею 549 ЦК України встановлена відповідальність боржника у виді неустойки у разі порушення ним зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 26.01.2022 року, укладеного між АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 заборгованість станом на 28.08.2025 року становить 36354,11 грн., що складається з 35275,01 грн. - заборгованість за тілом кредита, 1079,10 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 19-32).

За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідач ОСОБА_1 не оспорював договір позики, укладений між АТ КБ ПриватБанк та ним, не надав суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі.

Крім того, заперечень та доказів на спростування заборгованості за кредитним договором від 26.01.2022 року чи заборгованості у меншому розмірі відповідачем ОСОБА_1 суду не надано.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит, не сплатив відсотків, і відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь АТ КБ ПриватБанк.

Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази.

За таких обставин, враховуючи викладене, наявність простроченої заборгованості у ОСОБА_1 перед АТ КБ ПриватБанк за кредитним договором від 26.01.2022 року, суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 36354,11 грн., що складається з 35275,01 грн. - заборгованість за тілом кредита, 1079,10 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.108).

Відповідно до ст.ст. 6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76, 81, 141, 247, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, -

у х в а л и в:

позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд. 1Д, , до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.01.2022 року в розмірі 36354,11 грн., що складається з 35275,01 грн. - заборгованість за тілом кредита, 1079,10 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 29 січня 2026 року.

Суддя О. В. Моргун