ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 січня 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/1049/25

Головуючий у першій інстанції Карпинська Н. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/278/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

з участю секретаря: Шапко В.М.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛІТ МАШ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроальянс-2009»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОПОЛІГОН», ОСОБА_2 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .

Оскаржується ухвала Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2025 року, суддя Карпинська Н.М., місце постановлення ухвали суду - м.Городня.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «СЕЛІТ МАШ», ТОВ «Агроальянс-2009», в якому просила достроково розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_3 та АПК «Старосільський», що зареєстрований 20 вересня 2013 року, право оренди за яким відчужено у процедурі продажу майна банкрута на аукціоні ТОВ «СЕЛІТ МАШ» згідно з договором про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення серія та номер 933, що виданий 12 червня 2025 року, предметом якого є земельна ділянка площею 4,9178 га, кадастровий номер :05:000:0150, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського (зараз Чернігівського) району Чернігівської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та припинити речове право право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :05:000:0150, яке зареєстровано за ТОВ «СЕЛІТ МАШ», а також припинити речове право право суборенди земельної ділянки кадастровий номер: :05:000:0150, яке зареєстровано за ТОВ «Агроальянс-2009».

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ОСОБА_3 та АПК «Старосільський» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,9178 га, кадастровий номер :05:000:0150, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. Зазначає, що всупереч умов договору. 12 червня 2025 року АПК «Старосільський» продав права оренди змеленої ділянки відповідачу ТОВ «СЕЛІТ МАШ», який став орендарем земельної ділянки. ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 успадкували вказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 . За умовами укладеного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни або розірвання договору. Позивачка бажає розірвання договору оренди землі, оскільки таке право їй надано умовами договору.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2025 року справу закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (третя особа на боці позивача - ОСОБА_2 ) до ТОВ «СЕЛІТ МАШ», ТОВ «Агроальянс-2009» (третя особа на боці відповідачів ТОВ "АГРОПОЛІГОН") про дострокове розірвання договору оренди землі, укладеного із АПК «Старосільський», та припинення речового права ТОВ «ТОВ «СЕЛІТ МАШ» набутого у процедурі продажу майна банкрута на аукціоні та суборенди ТОВ «Агроальянс-2009». Роз`яснено, що розгляд даної справи віднесено до господарської юрисдикції..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що ухвала суду є незаконною.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що з моменту продажу права оренди АПК «Старосільський» Товариству «СЕЛІТ МАШ» і з моменту державної реєстрації за новим орендарем будь-які права на земельну ділянку у АПК «Старосільський» припинился, а отже з моменту відчуження права оренди АПК «Старосільський» не має взагалі жодного відношення до земельної ділянки позивача. Жодних його прав і інтересів в справі немає. Новий орендар автоматично став стороною договору оренди земельної ділянки, а старий орендар вийшов зі складу договірних відносин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що постановою Господарського суду Запорізької області від 05 вересня 2024 року АПК «Старосільський» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. Як вбачається із фактичних обставин справи, боржник АПК «Старосільський», у встановленому порядку після порушення справи про банкрутство у ліквідаційній процедурі відчужив права оренди за договорами, які, на думку позивача, є такими, що підлягають розірванню. При цьому позивачем ставиться питання про розірвання договору оренди, укладеного із АПК «Старосільський». Припинення речового права, набутого під час ліквідаційної процедури, можливе шляхом подання відповідної заяви до господарського суду, який розглядає справу про банкрутство, і здійснює судовий контроль за ліквідаційною процедурою та перевіряє факти порушення боржником законодавства або недійсності укладених угод. Тобто розгляд порушених позивачем питань має здійснюватися у порядку контролю за ходом ліквідаційної процедури шляхом оскарження дій чи бездіяльності ліквідатора відповідно до частини 6 статті 61 КУзПБ. За таких обставин, на думку суду першої інстанції, позивач необґрунтовано звернулася до загального суду із позовом у порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 15 серпня 2013 року між ОСОБА_3 та АПК «Старосільський» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,9178 га, кадастровий номер :05:000:0150, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, що зареєстрований 20 вересня 2013 року (а.с.7-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після її смерті ОСОБА_3 . 03 листопада 2023 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,92 га, кадастровий номер :05:000:0150, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області (а.с.11,12).

Пунктом 38 договорів оренди земельної ділянки, укладених між ОСОБА_3 і АПК «Старосільський», а також пунктом 35 договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3 і АПК «Старосільський», встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

01 липня 2024 між АПК «Старосільський» та ТОВ «АГРОПОЛІГОН» укладено Договір суборенди землі №01/07/2024. Відповідно до умов вище вказаного договору суборенди, а саме п.36 Прикінцевих положень, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Підписи сторін зазначені в даному договорі посвідчують волевиявлення сторін щодо його укладення. Сторони домовились, що право суборенди виникає у суборендаря за цим договором з 01.01.2025. Суборендар зобов`язується здійснити державну реєстрацію права суборенди з 01.05.2025, але не пізніше ніж до 01.09.2025 (а.с.119-125).

12 червня 2025 року між АПК «Старосільський» та ТОВ «СЕЛІТ МАШ» укладено Договір про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення (а.с.85-88), за яким останній став орендарем земельної ділянки загальною площею 4,9178 га, кадастровий номер :05:000:0150, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області (а.с.89-116).

12 червня 2025 року між АПК «Старосільський», ТОВ «СЕЛІТ МАШ» та ТОВ «АГРОПОЛІГОН» укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору суборенди землі від 01.07.2024 №01/07/2024, за яким первісний орендар втрачає статус сторони за договором суборенди, а суборендар не заперечує проти заміни сторони у договорі суборенди (а.с.126-129).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Ознака «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом правових норм, які регулюють його діяльність.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ «суд, встановлений законом» має бути утворений безпосередньо на підставі закону, діяти в законному складі в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які діють за правилами цивільного і кримінального судочинства, а також господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити за відповідними судовими процедурами.

Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог.

Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими визначено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та у пункті 2 частини першої статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці;

справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, до яких відноситься і право оренди. Відповідно до законодавства підставами для заміни сторін у договорі оренди є передача прав за правочином та шляхом правонаступництва.

Згідно з положеннями частин першої статті 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Частиною 5 ст. 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 131 КУзПБ майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу.

Ліквідаційна маса це сукупність майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на правах власності або повного господарського віддання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури.

До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури.

Відповідно до частини першої статті 62 КУзПБ усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

З огляду на положення частини п`ятої статті 93 ЗК України, із змінами, внесеними Законами України від 28 квітня 2021 року № 1423-IX, від 02 травня 2023 року № 3065-IX, а саме надання законодавцем права користувачу земельної ділянки відчужувати право оренди без погодження з власником земельної ділянки до ліквідаційної маси боржника можуть бути включені і майнові права, що належать боржнику та які міг відчужити сам боржник, оскільки кошти, виручені від їх продажу, можуть спрямовуватися на задоволення вимог кредиторів, які пред`явлені до боржника.

За встановленими у цій справі обставинами, до відповідача ТОВ «СЕЛІТ МАШ» перейшло право оренди земельної ділянки сільськогосподарського з кадастровим номером :05:000:0150, належної позивачу на праві власності на підставі договору про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 12.06.2025.

ТОВ «СЕЛІТ МАШ» набув права оренди зазначеної земельної ділянки за результатами проведеного аукціону №BRE001-UA-105 з продажу права оренди 213 земельних ділянок (№ лоту:03798636-1) на підставі Акту про придбання майна від 03.06.2025, заплативши за придбання права оренди кошти.

Позовні вимоги, заявлені у цій справі, стосуються обставин розірвання договору оренди укладеного спадкодавцем позивачки з підстав передбачених п.38 та 35 договорів оренди, які, на переконання позивачки, дозволяють розірвати укладений договір оренди у випадку переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи.

Тобто, вимоги про розірвання договору оренди землі та припинення права оренди вище зазначеної земельної ділянки у разі їх задоволення не вплинуть та не змінять розмір ліквідаційної маси боржника в тому числі і обсяг грошових зобов`язань божника АПК «Старосільський». Зазначений боржник вже скористався своїм правом на відчуження права оренди. Позивачка не заявляє вимог щодо стягнення орендної плати під час зазначеної справи, як і не оспорює договору про продаж права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 12.06.2025. Матеріали справи не містять наявності спору щодо майнових вимог заявлених позивачкою до АПК «Старосільський» в порядку господарського судочинства. Судом також враховано, що позовні вимоги позивачкою до АПК «Старосільський» не заявлялись.

Аналіз зазначених компонентів: характер правовідносин, суб`єктний склад, обставини справи, дає підстави для висновку про цивільний характер цієї справи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права і помилково прийшов до висновку, що зазначену справу слід розглядати в порядку господарського судочинства.

Отже, зазначені особою, яка подала апеляційну скаргу, підстави апеляційного оскарження отримали підтвердження під час апеляційного провадження, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового рішення про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2025року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча: Судді: