ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 січня 2026 року

м. Харків

справа № 646/1275/25

провадження № 22-ц/818/806/26

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2025 року, постановлене суддею Барабановою В.В.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якій позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення дитиною навчання, однак не пізніше ніж вона досягне 23 річного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, 02.09.2006 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що Виконавчим комітетом Наталінської сільської ради Красноградського району Харківської області було видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2014 року у цивільній справі № 644/1162/23 шлюб між сторонами був розірваний.

Від шлюбу у сторін є спільна повнолітня донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 .

Спільна донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на денному відділенні на 1 курсі факультету театрального мистецтва Київського національного університету театру, кіно і телебачення імені І.К. Карпенко-Карого, що підтверджується Довідкою № 169 від 30.01.2025.

Позивачка зазначає, що відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги в обсязі необхідному для забезпечення потреб дитини.

Донька проживає разом з позивачкою, самостійно утримувати дитину позивачка не має можливості.

Оскільки відповідач відмовляється надавати достатній обсяг матеріальної допомоги на утримання доньки та вирішувати питання, щодо сплати аліментів, в добровільному порядку, в інтересах дитини, позивачка вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в примусовому порядку, у зв`язку з чим вимушена звернутися із даною заявою до суду.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання повнолітнього доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 14.02.2025 і до досягнення донькою 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить змінити рішення суду, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду та до закінчення навчання 30.06.2028 року або до досягнення 23-річного віку у разі продовження навчання.

Вказує, судом першої інстанції проігноровано той факт, що ОСОБА_2 не отримував повістки про виклик, позовну заяву із додатками та рішення суду оскільки є лейтенантом поліції та проходить службу в Об`єднаній штурмовій бригаді Національної поліції України «Лють». Таким чином, наразі апелянт не проживає за адресою свого місця реєстрації з підстав перебування на службі. Отже, судом першої інстанції проігноровано обставини перебування на службі та безпосередню участь у здійснені заходів для забезпечення оборони України, вказані обставини об`єктивно унеможливили отримання процесуальних документи та прийняти участь у справі. Вказує, що матеріали справи не можуть містить доказів отримання позовної заяви із додатками та повісток про виклик апелянта, у зв`язку із чим, прийняте рішення суду першої інстанції ухвалено без врахування позиції апелянта. Так, апелянт не отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву із додатками, не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що є безумовною підставою для перегляду рішення в порядку ст. 284 ЦГІК України. Зазначає, що ВУЗ, надає студентам місце для проживання в гуртожитку, проте, позивачем проігноровано надану можливість, а вартість оренди житла заявлено як вимушену необхідність. Вважає, що при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навального закладу, проживання за місцем його знаходження. Проте, судом першої інстанції проігноровано те, що позивачем не надано суду доказів щодо несення витрат на навчання, а саме: сплата за навчання, проїзд дитини до навчального закладу, купівлю підручників, харчування, проживання, забезпечення одягом їжею, із чого неможливо визначити дійсні понесені витрати на навчання, а отже, не можливо визначити дійсні потреби в утриманні (якщо вони є). Таким чином, Основ`янським районним судом не враховано того, що позивачем не надано належних та беззаперечних доказів будь-яких витрат, а також того, що дитина потребує матеріальної допомоги саме у розрізі % доходу апелянта, адже, сума аліментів повинна буди достатня для задоволення потреб дитини. Одночасно із цим, із наданої Довідки форми ОК-5 вбачається, що щомісячний стягуваний розмір аліментів становитиме близько 32 тис. грн, що явно перевищує потреби позивача, крім того, обмежує права малолітнього сина відповідача на аналогічне утримання, ставить його в дискримінаційне матеріальне становище, а отже не виконується імперативний принцип «найкращі інтереси дитини». Вважаємо, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на повнолітню дитину потребує доказуванню, одночасно зі цим, не надано жодних доказів, які вказують на необхідність отримання позивачем аліментів в заявленому розмірі. Крім того, рішення ухвалено без наявних доказів понесення матір`ю витрат у зв`язку із навчанням дитини (відсутні відповідні посилання в рішенні суду). Так само, позивачем не доведено розмір необхідної допомоги і взагалі необхідності надання допомоги саме у зв`язку із продовженням навчання, що є обов`язковим при поданні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, проте, судом першої інстанції ці обставини також проігноровано. Заявляє, що відповідач не зобов`язаний самостійно задовольняти потреби старшої доньки, одночасно із цим, позивачем не подано докази матеріального стану матері для дослідження судом та ухвалення збалансованого та справедливого рішення. Так, заявлений розмір аліментів явно перевищує будь-які потреби позивача, а отже, рішення Червонозаводського (нині Основ`янський) районного суду м. Харкова по цивільній справі № 646/1275/25 підлягає перегляду.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначила, що апелянт не навів переконливих правових підстав, чому призначений розмір аліментів слід зменшити до 1/10 доходу, згідно зі ст.199 Сімейного кодексу України (СК), батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку чи сина до 23 років, якщо дитина продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Апелянт не надав доказів, що його матеріальний стан істотно погіршився або що він об`єктивно неспроможний сплачувати встановлену суму, а навпаки матеріальне становище Апелянта покращилося, відтак, вимога про зменшення аліментів є необґрунтованою і суперечить принципу рівності обов`язків батьків утримувати дитину.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні для підстави стягнення аліментів з відповідача у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 14.02.2025 і до досягнення донькою 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Одним з доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 є те, що він не отримував повістки про виклик, позовну заяву із додатками та рішення суду оскільки є лейтенантом поліції та проходить службу в Об`єднаній штурмовій бригаді Національної поліції України «Лють». Таким чином, наразі апелянт не проживає за адресою свого місця реєстрації з підстав перебування на службі.

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова відкрито провадження та справу призначено на 14 березня 2025 року на 9.00 год. в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно супраовідного листа (а.с. 22), судом першої інстанції на адресу відповідача ОСОБА_2 направлені копія ухвали про відкриття провадження від 17.02.2025 року та копія позовної заяви з додатками.

Матеріали справи містять розписку ОСОБА_2 про отримання кореспонденції від суду.

Отже, колегією суддів не встановлено порушень, передбачених ст. 376 ЦПК України, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Між тим, відповідачем доведено, що він проходить службу у ДПОП «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції «Лють», отже з поважних причин не зміг надати докази, на підтвердження своїх заперечень суду першої інстанції. За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу з урахуванням доказів, наданих відповідачем.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Вказана обставина підтверджуються наданою суду копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 , що видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкові №3 Харківського міського управління юстиції, 20.02.2007.

Сторони перебували у шлюбі, в подальшому розлучені, що підтверджується рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.02.2014 (справа № 646/1105/14-ц). Згідно із рішенням суду після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , 22.11.2022 укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №446. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки Київського національного університету театру, кіно і телебачення імені І.К. Карпенко-Карого від 30.01.2025 №169, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на 1-му курсі очної (денної) форми навчання на факультеті театрального мистецтва за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб (контракт). Рівень вищої освіти - перший (бакалаврський). Спеціальність 026- «Сценічне мистецтво». Освітньо-професійна програма - акторське мистецтво театру і кіно. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028.

Згідно довідки ДПОП «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції «Лють» від 30.06.2026 року ОСОБА_2 наказами ДПОП «ОШБ «Лють» від 16.04.2024 року, від 10.05.2024 року, від 12.06.2024 року, від 16 серпня 2024 року, від 28.08.2024 року від 06.122024 року від 18.12.204 року, від 19.02.2025 року, від 21.02.2025 року, від 23.05.2025 року відряджався для виконання бойових завдань до Донецької області, де брав безпосередньо участь у здійсненні заходів для забезпечення оборони України.

З довідки з Пенсійного фонду України форма ОК-5 вбачається, що дохід ОСОБА_2 за п`ять місяців 2025 року становив 692137,91 грн.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскількина період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_4 , яка є повнолітньою, продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу, дослідивши та оцінивши надані докази, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки.

Доказів скрутного матеріального становища відповідача, що унеможливлює утримання ним своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, не надано ані суду першої, ані апеляційної інстанції.

Колегія суддів наголошує на тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання, що є одним із доводів апеляційної скарги відповідача.

Такий обов`язок виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18).

Зроблені судом першої інстанції висновки по суті вирішення спору узгоджуються з вищевказаними правовими позиціями Верховного Суду. При цьому судова практика у цій категорії справ є сталою.

Як вбачається із матеріалів справи, спільна дитина сторін після досягнення повноліття навчається на денній формі навчання та платній основі, дитина перебуває на утриманні позивача, відповідачем не було надано доказів на підтвердження обставин його участі в утриманні вже повнолітньої дитини, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується потреба повнолітньої дитини сторін у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням.

Колегія суддів звертає увагу, що для навчання доньці сторін необхідно нести витрати на забезпечення навчального процесу, придбання канцелярських товарів, харчування тощо, і такі витрати є неминучими.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 з 08.10.2021року перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 .

Від шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дитина ОСОБА_11 .

Колегія суддів також враховує, що дохід ОСОБА_2 за п`ять місяців 2025 року становить 692137,91 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не взяв до уваги встановлені обставини справи, тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання повнолітньої доньки шляхом зменшення суми стягнення з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що буде домірною сумою як майновому стану відповідача з урахуванням здійснення ним необхідних витрат на утримання членів своєї родини, так і потреб повнолітньої доньки - ОСОБА_4 , в утриманні. Вказаний розмір аліментів, на думку колегії суддів апеляційного суду, забезпечить справедливий баланс між потребами ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, в отриманні матеріальної допомоги, та можливостями відповідача в наданні такої допомоги. При цьому колегія суддів також враховує обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги повнолітній дитині, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття.

За таких обставин, присуджені судом аліментів пілягають зменшенню з 1/4 частини до 1/8.

Такий розмір аліментів буде відповідати потребам дитини та можливостям батька сплачувати аліменти.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2025 року змінити в частині розміру стягнення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 1/8 від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 14.02.2025 і до досягнення донькою 23-х років.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова