Номер провадження: 22-ц/813/4470/25
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
02.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.,
учасники справи:
позивач, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,
відповідач, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,
третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_3 ,
третя особа, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_4 ,
розглянув з власної ініціативи питання про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2024 року у складі судді Дяченко В.Г.,
У вересні 2024 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , в якій просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів компенсацію за Договором від 12.01.2010 у сумі 300 000,00 грн.
У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів доручення та виданих на підставі них довіреностей.
Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2024 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 задоволено повністю: визнано недійсними з дати укладення договір доручення, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та видану на підставі договору доручення довіреність від імені ОСОБА_4 , що посвідчена приватним Київського МНО Войтовським В.С. 06.07.2010, зареєстрована в реєстрі за № 4008; визнано недійсним з дати укладення договір доручення, що укладений між ОСОБА_1 та видану на підставі договору доручення довіреність від імені ОСОБА_1 , що посвідчена приватним Київського МНО Войтовським В.С. 06.07.2010, зареєстрована в реєстрі за № 4009.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду ОСОБА_5 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2024 року в частині вимог зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійсними правочинів скасовано, ухвалено нове. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними відмовлено. Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2024 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення коштів змінено шляхом викладення мотивувальної частині в редакції цієї постанови, в решті залишено без змін.

Однак, як свідчать матеріали справи, при прийнятті постанови по вказаній справі, апеляційним судом не вирішено питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таке питання може бути вирішено шляхом постановлення додаткового рішення.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За положенням ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, за подання апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Встановлено, шо при зверненні із апеляційною скаргою скаржником ОСОБА_5 оскаржувалося рішення повністю (як в частині первісного так і зустрічного позову) та було сплачено судовий збір у розмірі 8133,60 грн. (том ІІ: а.с. 58, 59).

Натомість скаржнику ОСОБА_3 ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.06.2025 було відстрочено сплату судового збору у розмірі 8133,60 грн., яка підлягала сплаті за подачу апеляційної скарги на рішення суду, до ухвалення судового рішення у справі (том ІІ: а.с. 133-134). При цьому ОСОБА_3 оскаржувалося рішення лише в частині первісного позову ОСОБА_1 до нього.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п.п. б, в п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Отже, за загальним правилом, при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати із вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів виходить із того, що апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Разом з тим, в результаті апеляційного розгляду справи, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2024 року в частині вимог зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійсними правочинів скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову. Водночас рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2024 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення коштів було змінено шляхом викладення мотивувальної частині в редакції цієї постанови, в решті залишено без змін.

Таким чином, за наслідками апеляційного розгляду справи, вимоги як позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , так і позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 залишилися незадоволеними.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом справи за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 підлягають стягненню як з позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , так і з позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 в рівних частках.

Натомість щодо судових витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом справи за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 , якому судовий збір був відстрочений до ухвалення рішення у справі, то вони підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави, оскільки зміна мотивувальної частини рішення суду не вплинула на вирішення спору по суті.

Керуючись ст.ст.141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Прийняти додаткову постанову у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 грудня 2024 року.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 8133 гривень, 60 копійок за апеляційний розгляд справи.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 8133 гривень, 60 копійок за апеляційний розгляд справи.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе