Провадження № 6/521/82/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року

Хаджибейський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Мурзенко М.В.

при секретарі Корнієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хаджибейського районного суду м. Одеси заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 16.12.2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 16.12.2025 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості були задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму заборгованості за кредитним договором № 08.01.2025-100000639 від 08.01.2025 р. у загальному розмірі 17 475 грн., судовий збір в розмірі 1875 грн. 15 коп.

До Хаджибейського районного суду м. Одеси через систему «Електронний Суд» звернулась з заявою представник відповідачки адвокат Сонько В.В., у якій просить суд розстрочити виконання рішення суду на 1 рік рівними частками, посилаючись на те, що відповідачка має скрутний матеріальний стан, має на утриманні малолітню дитину, яка є інвалідом дитинства.

Сторони у судове засідання не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно. Представник заявниці до суду надав заяву через систему «Електронний Суд» про розгляд заяви у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства в України.

Частиною першою статті 18 ЦПК передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з положеннями ч ч. 1, 3 статті 435 Цивільного процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 435 ЦПК, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка виконання рішення суду - це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення суд виходить з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для розстрочки виконання рішення суд не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, розстрочка має бути компромісом між заінтересованими сторонами.

У відповідності до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ч. 7 ст. 435 ЦПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на дитину в розмірі 3250 грн. 70 коп. на місяць, що підтверджується копією відповідної довідки № 3119 від 14 жовтня 2025 р. (знаходиться в матеріалах електронної справи).

Відповідно до матеріалів справи дитина відповідачки знаходиться на індивідуальній програмі реабілітації дитини з інвалідністю, що підтверджується довідкою № 594 від 15.08.2025 року, виданої КНП «Міський психіатричний диспансер».

Приймаючи до уваги зазначені обставини, суд доходить висновку, що відповідачка дійсно знаходиться у скрутному матеріальному становищі, що утруднює виконання нею рішення суду, однак має намір виконати рішення та сплатити присуджені кошти, враховуючи інтереси стягувача, суд вважає за можливе розстрочити відповідачці виконання рішення суду на один рік, зі сплатою на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, Україна, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, ) по 1612,52 грн. ((17 475 грн.+1875 грн. 15 коп.)/12) щомісяця протягом одного року з дати набрання ухвалою законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 267, 435 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 16.12.2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 16 грудня 2025 року, по цивільній справі №521/14247/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на загальну суму 19 350 грн. 15 коп. строком на один рік, починаючи з дати набрання ухвалою законної сили, рівними частинами щомісячними платежами 1612 (одна тисяча шістсот дванадцять) грн. 52 коп. щомісячно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 28 січня 2026 року.

Суддя М.В.Мурзенко