Справа № 351/1156/25
02 лютого 2026 року м. Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Сегіна І.Р.,
з участю секретаря Бабшинської К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Снятині справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТзОВ «Юніт Капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.05.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали Кредитний договір № 462423537 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний за допомогою одноразового ідентифікатор MNV59WH5. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані.
Згідно умов Кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачці грошові кошти у розмірі 22 000 грн на банківську картку № НОМЕР_1 хх- хххх-6910, яку він зазначив у заявці при укладенні договору.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі, щодо продовження терміну дії даного договору.
Первісний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» на виконання вище зазначеного договору факторингу, підписали реєстр прав вимоги № 144 від 27.07.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступленого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, та підписано реєстр прав вимог № 9 від 30.05.2023 року до договору факторингу за яким ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до Реєстру Боржників б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідачки на загальну суму 86 229 грн.
Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором становить 86 229 грн., яка складається з наступного: 22 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 64 229 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 86 229 грн. , судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
Позивач судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви, просив справу розглядати без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач, яка належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився повторно, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ухвалою Снятинського районного суду від 30.07.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку до часткового задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч.1.2 ст.205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до положень ч. ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ЦК України а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Судом встановлено, що 02.05.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір № 462423537 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний за допомогою одноразового ідентифікатор MNV59WH5.
Згідно умов Кредитного договору, відповідачу надано кредит на наступних умовах:
1. Дата надання/видачі кредиту 02.05.2021;
1.1. Сума Кредиту: 22 000 грн., яка перерахована первісним кредитором на банківську картку відповідачки № НОМЕР_1 хх- хххх-6910;
1.2. Строк, надання кредиту становить 30 днів.
1.4.1. За умовами на період строку визначеного в п.1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою 0,25% від суми кредиту за кожний день користування ним.
1.4.2. за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п.1.3 Договору, з наступного дня після закінчення в п.1.2 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за процентною ставкою 1,25% в день від суми кредиту, за кожний день користування ним.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі, щодо продовження терміну дії даного договору.
Первісний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» на виконання вище зазначеного договору факторингу, підписали реєстр прав вимоги № 144 від 27.07.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступленого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, та підписано реєстр прав вимог № 9 від 30.05.2023 року до договору факторингу за яким ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до Реєстру Боржників б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідачки на загальну суму 86 229 грн.
Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу захисту позивачем свого права власності на кошти, які відповідач отримав відповідно до кредитного договору від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яке в свою чергу відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «Юніт Капітал»
Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.
За таких обставин суд вважає, що у зобов`язанні за кредитним договором № 462423537 від 02.05.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 , відбулась заміна кредитора внаслідок належного відступлення права вимоги, а тому ТОВ «Юніт Капітал» має право на звернення до суду з цим позовом.
Згідно розрахунків заборгованості наданого позивачем у відповідача наявна заборгованість за Кредитним договором, що становить 86 229 грн., яка складається з наступного: 22 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 64 229 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Отже, судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме у встановлений договором термін не повернув тіло кредиту, та відсотки за його користування. Однак суд не погоджується з нарахування відсотків первісним кредитором та фактором, та зазначає наступне.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Із розрахунку заборгованості первісного кредитора за кредитним договором відповідачу нараховані відсотки за період з 02.05.2021 по 27.07.2021, що становить 87 днів.
Із розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс»» відповідачу за кредитним договором нараховані відсотки за період з 27.07.2021 по 23.09.2021, що становить 58 днів.
Відповідно до п.1.2. умов договору строк кредитування становить 30 днів. Однак згідно п.1.7.1 умов договору позичальник може збільшити строк кредитування, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
Судом здійснено перерахунок, щодо стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками, а саме: тіло кредиту тіло кредиту 22 000 грн., нарахування відсотків у період: з 02.05.2021 по 01.06.2021 0,25 % * 30 днів = 1 650 грн., за період з 02.06.2021 по 31.08.2021 1,25 % * 90 днів = 24 750 грн.
Відповідачем частково погашено заборгованість по відсотках в розмірі 1 375 грн.
Залишок несплачених відсотків, який підлягає стягненню становить 25 025 грн. В решті позовних вимог в частині стягнення відсотків, слід відмовити.
Щодо компенсації позивачу витрат на правничу допомогу адвоката, яка була заявлена ним в сумі 7 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із п. 2 ч.3ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).
З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатським бюром «Тараненко та Партнери» на підставі договору № 05.06/25-01 про надання правової допомоги від 05.06.2025р.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем було подано до суду Акт № Б/Н прийому передачі виконаних робіт згідно Договору № 05.06/25-01 від 05.06.2025. від 25.06.2025р. (детальний опис робіт).
Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.
Із врахуванням указаних обставин справи, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а також сталу судову практику із розгляду однотипних правовідносин, вважає, що поданий ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 , позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 462423537від 02.05.2021 у сумі 47 025 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 22 000 грн., заборгованість по відсотках в розмірі 25 025 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» відповідачки.,задоволено частково, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі, 1 321,05 грн., із розрахунку 47 025*2422,40/86 229
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч.2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ТОВ "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий Ігор СЕГІН