Справа № 184/2695/25
Номер провадження 2/184/399/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 рокум. Покров

головуючого судді Гаєвого О.В., за участю секретаря Поліщук О.А., позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивачів адвоката Мартинової Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Покров в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з вище вказаним позовом, та просили ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог, посилався на те, що на сьогоднішній день відповідач, який зареєстрований за вище вказаною адресою, фактично за місцем своєї реєстрації не проживає фактично з 2003 року і по теперішній час, не забезпечує оплату комунальних послуг та не слідкує за утримання квартири, добровільно знятися з реєстрації у вказаній квартирі не бажає.

Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 30 січня 2026 року суд постановив здійснювати заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення.

В судовому засіданні позивачі та їх представник ОСОБА_4 підтримали свої позовні вимоги і просили їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилались на обставини, викладені у позові, проти проведення заочного розгляду справи не заперечували.

У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, на підставі ордеру №314 виконкому Орджонікідзевської міської ради від 24.06.1989 року позивачу ОСОБА_5 , як головному квартиронаймачу та членам його сім`ї, серед яких є позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_7 , було надано в користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Відповідно до акту про не проживання особи за реєстрацією від 21 листопада 2025 року встановлено факт того, що фактично з 2003 року відповідач ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується крім зазначеного акту (а.с. 13), також поясненнями свідків допитаних у судовому засіданні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є сусідами позивачів у будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього, відповідач ОСОБА_7 не здійснює оплату комунальних платежів, які нараховуються за місцем його реєстрації і добровільно знятись з реєстрації не бажає.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійснення ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України у разі відсутності особи, яка не є членом сім`ї власника будинку, житлове приміщення зберігається за нею на протязі шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, вказаних у переліку до цієї статті

Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки (6 місяців) провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Верховний Суд (постанова від 17 квітня 2019 року у справі № 135/165/17-ц) в оцінці обставин виходить з того, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Отже, сторона, яка посилається на певні обставини на обґрунтування своїх вимог, зобов`язана навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності таких обставин, суд ухвалює рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин (постанова Верховного Суду від 28 березня 2019 року по справі № 520/14828/16-ц).

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_3 станом на дату розгляду справи не проживає у житловому приміщенні по АДРЕСА_2 без поважних причин понад строки, визначені статтею 71 ЖК України, суд вважає можливим визнати його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників процесу:

1.Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

2.Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

3.Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 30 січня 2026 року.

Суддя Покровського міського суду О. В. Гаєвий