Справа № 645/469/26
Провадження № 2/645/1406/26
У Х В А Л А

29 січня 2026 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Лисенко О.О., вирішуючи питання відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Куц Костянтин Костянтинович до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, визнання дій протиправними, стягнення грошових коштів, 3% річних та пені, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

26.01.2026 до Немишлянського районного суду міста Харкова надійшла вищевказана заява, у якій позивач просить суд:

1. Прийняти позовну заяву та відкрите провадження по ній.

2. Визнати протиправними дії відповідача Акціонерного товариства «Акцент- Банк» щодо блокування фінансових операцій на наступних рахунках відкритих на ім`я позивача ОСОБА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_1 :

IBAN НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

IBAN НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

IBAN НОМЕР_6 ;

3. Зобов`язати відповідача Акціонерне товариство «Акцент-Банк» розблокувати (зняти обмеження) проведення фінансових операцій на наступних рахунках відкритих на ім`я позивача ОСОБА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_1 :

IBAN НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

IBAN НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

IBAN НОМЕР_6 ;

4. Стягнути з відповідача Акціонерне товариство «Акцент-Банк» на користь позивача ОСОБА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_1 грошові кошти:

21164,42 долара США (по рахунку IBAN НОМЕР_2 ), 2400,12 Євро (по рахунку IBAN НОМЕР_4 ); 768 828,69 грн (по рахунку IBAN НОМЕР_6 ) ;

3 % річних в сумі 8441,88 грн., з яких 4 439,22 грн (по рахунку IBAN НОМЕР_2 ); 590,33 грн. (по рахунку IBAN НОМЕР_4 ); 3412,33 грн. (по рахунку IBAN НОМЕР_6 );

Суму пені в розмірі 107 433,28 грн, з яких 59503,05 грн ( по рахунку IBAN НОМЕР_2 ); 7182,31грн. (по рахунку IBAN НОМЕР_4 ); 40 747,92 грн. (по рахунку IBAN НОМЕР_6 ) ;

Моральну шкоду в розмірі 100 000 грн 00 коп.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 26.01.2026 справу передано на розгляд головуючому судді Лисенко О.О.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддею встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175,177 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Представником позивача в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача.

Зі змісту заяви вбачається, що її підписано представником позивача, адвокатом Куц К.К., на підтвердження повноважень якої надано ордер.

Відповідно до ч. 1ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно п. 2 ч. 4ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ч. 3ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05.07.2012повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст. 26 Закону визначено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Поняття ордеру визначено у ч. 2 ст. 26 Закону, відповідно до якої це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги; ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката; Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рада адвокатів України рішенням від 12 квітня 2019 року №41 затвердила Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції (далі - Положення № 41).

Пунктом 4 Положення № 41 передбачено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Імперативними приписами пп.12.10 п. 12 Положення № 41 визначено, що ордер повинен містити підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»).

29 квітня 2022 року Рада адвокатів України ухвалила рішення № 45 «Про внесення змін до Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги», яким доповнила Положення, зокрема, пункт 10 новим абзацом наступного змісту: «Під час дії воєнного стану на території України дозволяється видача адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням ордеру без скріплення його печаткою юридичної особи та без підпису керівника адвокатського об`єднання, адвокатського бюро. Правовідносини між адвокатом, який надає правничу (правову) допомогу на підставі цього ордера та адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро врегульовуються внутрішніми документами цих організаційно правових форм здійснення адвокатської діяльності». Разом з тим, якщо адвокат звертається до суду не від адвокатського бюро або від адвокатського об`єднання, а індивідуально, тому вимоги пункту 10 Положення у редакції рішення Ради адвокатів України від 29 квітня 2022 року №45 не підлягають застосуванню у цьому випадку.

Отже, обов`язковим реквізитом ордеру, є власноручний підпис адвоката (у графі «Адвокат»).

На підтвердження повноважень адвоката Куц К.К. додано копію ордера про надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1321870 від 24.01.2026.

Зі змісту наданого адвокатом ордера вбачається, що він не містить власноручного підпису адвоката Куц К.К. у графі «Адвокат», що свідчить про відсутність у ньому обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 41.

Суд зазначає, що поданий ордер не є сформованим електронним ордером через модуль у підсистемі «Електронний суд» у встановленій адміністратором формі, а є додатком до позовної заяви, а тому має містити обов`язкові реквізити, визначені Положенням №41.

Накладення адвокатом електронного цифрового підпису на копію ордера не свідчить про дотримання вимог щодо його змісту, в розумінні Положенням № 41, а лише засвідчує правовий статус електронної копії документа.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними в ухвалі від 07.02.2023 у справі №466/77/22.

Таким чином, матеріали справи не містять документів, що підтверджують повноваження представника.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів», вважає, що він звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до Закону України Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Застосування ЗУ Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними законами.

Із пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено Законом України 1 Закону України Закону України «Про захист прав споживачів», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

У даному випадку спір виник між фізичною особою (позивачем) і товариством (відповідач) щодо: протиправності блокування фінансових операцій на наступних рахунках відкритих на ім`я позивача; зобов`язання відповідача розблокувати (зняти обмеження) проведення фінансових операцій на рахунках відкритих на ім`я позивача.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином вказавши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Проте в позовній заяві відсутнє таке обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до п.17 ч. 1 ст. 1 Закону послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування Закон України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, Закон України «Про банки та банківську діяльність», Закон України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», інші).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Після укладання договору між сторонами виникають інші правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись.

Як вбачається з даного позову, підставою звернення позивача з вищевказаним позовом не є порушення відповідачем Закону України 1 Закону України Закону України «Про захист прав споживачів» (позов не містить жодного посилання на порушення прав та способи їх захисту, передбачених цим Законом), а є визнанням дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг.

Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Однак в порушення даних вимог закону, позивач у своїй позовні заяві взагалі не посилається на зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», не зазначає про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Тому доводи позивача про звільнення його від сплати судового збору з посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів» є помилковими.

Таким чином відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

Суд також наголошує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У цих рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду не доведено, що порушені його прав, як споживача в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим не вбачаю підстав для застосування положень ст. 22 вказаного Закону.

Згідно з ч. 2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Приписами пункту 3статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачається, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру:

1. визнати протиправними дії відповідача щодо блокування фінансових операцій на наступних рахунках відкритих на ім`я позивача ОСОБА_1 ;

2. зобов`язати відповідача розблокувати (зняти обмеження) проведення фінансових операцій на рахунках відкритих на ім`я позивача ОСОБА_1 .

Окрім того, заявлено дві вимоги майнового характеру:

1. стягнути з відповідача Акціонерне товариство «Акцент-Банк» на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти у загальному розмірі 1 805 994,43 грн:

21164,42 долара США ( по рахунку IBAN НОМЕР_2 ), 2400,12 Євро ( по рахунку IBAN НОМЕР_4 ); 768 828,69 грн (по рахунку IBAN НОМЕР_6 );

3 % річних в сумі 8441,88 грн, з яких 4 439,22 грн. ( по рахунку IBAN НОМЕР_2 ); 590,33 грн. (по рахунку IBAN НОМЕР_4 ); 3412,33 грн (по рахунку IBAN НОМЕР_6 );

суму пені в розмірі 107 433,28 грн, з яких 59503,05 грн ( по рахунку IBAN НОМЕР_2 ); 7182,31грн (по рахунку IBAN НОМЕР_4 ); 40 747,92 грн (по рахунку IBAN НОМЕР_6 ).

2. Моральну шкоду в розмірі 100 000 грн 00 коп.

Так, відповідно до п.п. 1 п.1 ч.2 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2026 року з 01 січня встановлений у розмірі 3328,00 гривні.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру 1 331,20 грн.

Позивачу необхідно сплатити за дві вимоги немайнового характеру судовий збір у загальному розмірі 2 662,40 грн на реквізити Немишлянського районного суду міста Харкова, актуальні реквізити розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада».

Згідно з ст. 4 ч. 2 п. 1 п. п.1 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 331,20 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (16 640 грн).

За вимогу майнового характеру про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 1 805 994,43 грн позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 16 640,00 грн на реквізити Немишлянського районного суду міста Харкова, актуальні реквізити розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада».

Згідно постанови Верховного Суду України у справі №523/5124/21 від 07 лютого 2022 року, моральна шкода є втратою немайнового характеру, однак відшкодування моральної шкоди може відбуватися в майновій (грішми, іншим майном) або немайновій формах (публікація спростування недостовірної інформації, публікація рішення суду у засобах масової інформації, інші форми відновлення морального стану особи).

Отже, за змістом частини третьої статті 23 ЦК України позовна вимога про відшкодування моральної шкоди стає майновою вимогою, якщо вона визначена у грошовому або іншому майновому вимірі, правовим наслідком відшкодування якої є грошове або інше майнове стягнення на користь позивача (стягнення грошових коштів, витребування майна, визнання права на майно тощо).

Таким чином, вимога про відшкодування моральної шкоди визначена у грошовому вимірі, стає окремою майновою вимогою, отже, судовий збір за таку вимогу підлягає стягненню.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви про відшкодування моральної шкоди визначена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тож, з урахуванням заявленого розміру завданої моральної шкоди 100 000,00 грн та визначених Законом України «Про державний бюджет України на 2026 рік» розмірів прожиткового мінімуму, судовий збір за вимогою позивача про відшкодування моральної шкоди складає 3328,00 грн.

Позивачу за майнову вимогу про стягнення моральної шкоди необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3328,00 грн на реквізити Немишлянського районного суду міста Харкова.

Таким чином позивачу необхідно сплатити судовий збір:

за дві вимоги немайнового характеруу загальному розмірі 2 662,40 грн;

за вимогу майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 16 640,00 грн;

за майнову вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 3328,00 грн.

Так, платіжними реквізитами для сплати та зарахування судового збору у зв`язку з поданням до Немишлянського районного суду м. Харкова позову є: «Отримувач коштівГУК Харків обл/мХар Немишлян/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37874947, Банк отримувачаКазначейство України(ел. адм. подат.), Рахунок отримувачаUA0020660, Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Оригінал квитанції про сплату судового збору необхідно надати на адресу суду у термін, наданий судом для усунення недоліків.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищезазначені обставини, суддя позбавлений можливості вирішити питання відкриття провадження у справі, а тому позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків.

Таким чином, текст позовної заяви, по формі та змісту відповідно до ст. 175 ЦПК України з урахуванням змін, внесених ЗУ 3200-ІХ від 29.06.2023, який набрав чинності 18.10.2023, повинен бути наданий суду разом з копіями відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі з дотриманням вимог абз. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України або з дотриманням вимог абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви з урахуванням виправлених недоліків в електронній формі через електронний кабінет.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

Позовну заяву справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Куц Костянтин Костянтинович до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, визнання дій протиправними, стягнення грошових коштів, 3% річних та пені, відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, але не більше п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви, зазначені в даній ухвалі, не будуть усунені, позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.О. Лисенко