КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5787/25
Провадження № 2-н/488/47/26
У Х В А Л А

іменем України

08.01.2026 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Щеглова Я.В., ознайомившись із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком,

ВСТАНОВИЛА:

Заявник ТОВ «Місто для людей Миколаїв», через представника - адвоката Тімофєєву Наталію Володимирівну, звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.12.2022 по 01.12.2025 у розмірі 2190,94 грн. (пропорційно до частки в майні) та витрати по сплаті судового збору 302,80 грн.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.12.2025 кв. АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , по 1/3 частці кожному.

В порядку, визначеному у частині 5 статті 165 ЦПК України, при досудовій підготовці судом був надісланий запит до Єдиного державного демографічного реєстру.

З відповіді № 2216388 від 07.01.2026 Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на час подання заяви про видачу судового наказу є неповнолітньою особою.

Відповідно до частини третьої статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ст. 47 ЦПК України цивільну процесуальну дієздатність мають фізичні особи, які досягли повноліття.

Неповнолітні особи віком від 14 до 18 років можуть особисто виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 64, 160 ЖК України повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із договору найму.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території.

Тобто, витрати по утриманню будинку (квартири) несуть виключно повнолітні особи.

Оскільки ОСОБА_1 до 29.12.2025 року є неповнолітньою особою, тому не може нести відповідальність за утворену заборгованість за період з 01.12.2022 по 01.12.2025. Відтак, існує спір про право.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу (ч. 2 ст. 167 ЦПК України).

Пунктом 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З урахуванням наведених норм та викладених обставин, зважаючи, що ОСОБА_1 на момент виникнення зобов`язань є особою, яка не досягла повноліття, судом не встановлено виникнення права грошової вимоги до нього у вказаний період, тому суд вважає необхідним відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст.ст.162, 163, 165, 166, 260, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком.

Роз`яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення на ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Я.В. Щеглова