КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-з/824/189/2026 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

(додаткова)

27 січня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Таргоній Д.О., суддів: Борисової О.В., Голуб С.А., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Тимошик Ірини Олексіївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Тимошик І.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального права, просиларішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тимошик Ірини Олексіївни задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 червня 2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1099.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 3028,99 грн.

26 січня 2026 року до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Тимошик І.О. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якої зазначила, що 21 січня 2026 року Київським апеляційним судом була винесена постанова про задоволення її апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції позивачка понесла витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн, які представник останньої просить стягнути з відповідача.

Зазначає, що докази понесення судових витрат, які сплачені, наявні у матеріалах справи, оскільки подавалися до суду разом з апеляційною скаргою.

Згідно положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у даній справі, судова колегія вважає за необхідне заяву задовольнити, ухвалити додаткове рішення по справі для розподілу понесених позивачем судових витрат.

Вирішуючи вказане питання, апеляційний суд виходить з наступного.

П. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з тим, положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1-4 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані ч. 4 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5, 6, 7 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 користувалась правовою допомогою адвоката Тимошик І.О., з якою 13 серпня 2025 року було укладено договір про надання правничої допомоги № 13/08/25-З.

Згідно Договору про надання правничої допомоги № 13/08/25-З від 13 серпня 2025 року, адвокат зобов`язується надати клієнту правничу допомогу в обсязі та на умовах передбачених цим Договором, а клієнт зі своєї сторони зобов`язується оплатити надані адвокатом послуги.

Відповідно до п. 3.1. Договору, сторони домовились, що гонорар за виконання відповідного доручення Клієнта за даним Договором визначається на підставі окремої домовленості між сторонами (шляхом підписання додаткових угод, обміну листами, повідомленнями, виставленням рахунку тощо).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 13 серпня 2025 року до договору № 13/08/25-3 від 13 серпня 2025 року, укладеної між ОСОБА_1 та Тимошик І. О. , гонорар адвоката за надання правничої допомоги становить вартість виконання роботи, а саме: складання, підписання та подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2025 року у справі № 761/36086/24 - 5 000,00 грн, участь адвоката у судовому засіданні (за одне судове засідання) - 2 000,00 грн.

Відповідно до Акту від 20 серпня 2025 року про виконання умов договору № 13/08/25-3 від 13 серпня 2025 року позивач понесла такі витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції: складання, підписання та подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2025 року у справі № 761/36086/24 - 5 000,00 грн.

Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку із розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції становить 5000,00 грн.

На підтвердження наданих адвокатом послуг в Київському апеляційному суді адвокат Тимошик І.О. до апеляційної скарги долучила копіюордеру серії АІ №1977379 від 18 серпня 2025 року, з якого вбачається, що Тимошик І.О. на підставі договору про надання правничої допомоги № 13/08/25-3 від 13 серпня 2025 року має право представляти інтереси ОСОБА_1 у Київському апеляційному суді, копію Договору про надання правничої допомоги № 13/08/25-3 від 13 серпня 2025 року, копію Додаткової угоди № 1 від 13 серпня 2025 року до договору № 13/08/25-3 від 13 серпня 2025 року, копію Акту від 20 серпня 2025 року про виконання умов договору № 13/08/25-3 від 13 серпня 2025 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі 756/2051/16-ц).

Відповідно до договору, який ОСОБА_1 уклала з адвокатом Тимошик І.О., за надання правової допомоги сплачується гонорар адвокату за домовленісю сторін, виходячи з конкретного випадку та обсягу необхідної допомоги.

Домовленості про оплату наданих послуг за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Таким чином, оскільки, адвокатом Тимошик І.О. виконано роботу у вигляді надання правничої допомоги, тому судова колегія вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Жодних заперечень з цього приводу сторона відповідача не висловила, про що свідчить їх відсутність в матеріалах справи.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданих адвокатом Тимошик І.О., обсягом послуг під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Тимошик Ірини Олексіївни про ухвалення додаткового рішення щодо судових стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із чим приймає додаткову постанову у порядку ст. ст. 270 та 381 ЦПК України.

Керуючись ст. 133,137,141,246,270,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Тимошик Ірини Олексіївни про ухвалення додаткового рішеннязадовольнити.

Ухвалити додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: О.В. Борисова

С.А. Голуб