ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 лютого 2026 року

м. Харків

справа № 645/8260/25

провадження № 22-ц/818/2044/26

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора (відокремлений підрозділ) про звільнення з-під арешту майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2025 року, постановлену під головуванням судді Шевченко Г.С., -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бойко К.Б. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора(відокремлений підрозділ) про звільнення з-під арешту майна.

Ухвалою суду від 21 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, шляхом зазначення місця проживання чи перебування відповідача, поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора(відокремлений підрозділ) про звільнення з-під арешту майна повернуто у зв`язку з неусуненням недоліків у встановлений законом строк.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що ухвала про залишення без руху обґрунтована тим, що зі змісту позовної заяви, всупереч вимогам ст. 175 ЦПК України позивачем (представником) не зазначено місце проживання чи перебування відповідача, поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Вказує, що із позивачем у справі № 2-1046/1 вона особисто не знайома, їй невідоме місце його реєстрації, ніколи не було відомо його місце перебування, а також наявність або відсутність у нього будь-якого майна. Зазначає, що згідно з частиною дев`ятою статті 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Відповідно до абзацу 2 частини першої та дев`ятої статті 187 ЦПК України, якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (частина десята статті 187 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість повернення позовної заяви позивачу, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 01 грудня 2025 року позивач та його представник недоліки, зазначені в ухвалі суду від 21 листопада 2025 року, не усунули.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та є передчасними.

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їїпроживанняабоперебування,якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 27 ЦПК України).

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосібістрок їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 статті 185 ЦПК України (в редакції станом на залишення позову без руху) визначено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаноюіповертається позивачеві.

За змістом наведених вище норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але в установлений судом строк ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

Ухвалою суду від 21 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, шляхом виконання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України протягом 10 днів з дня отримання ухвали.

В ухвалі суду зазначено, що позивачу слід зазначити місце проживання чи перебування відповідача, поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місцяперебуваннята місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстрованемісце проживання (перебування) такої фізичної особи (частина 6 статті 187 ЦПК України).

За приписами частин 7, 8 статті 187 ЦПК України інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місцяпроживаннятаперебуванняособи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

За змістом наведених вище норм процесуального закону саме на суд покладено обов`язок із перевірки зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи з метою визначення підсудності справи.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані, відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Цим законом унормовано порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що містить ідентифікуючі особу відомості. Доступ до такої інформації є обмеженим, а отжеіколо осіб, які уповноважені відповідно до законодавства запитувати таку інформацію.

Позивач посилається на те, що вона особисто не знайома, їй невідоме місце реєстрації відповідача, ніколи не було відомо його місце перебування, а також наявність або відсутність у нього будь-якого майна, між тим остання не зверталась до суду із клопотанням щодо встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача.

За приписами частин 9, 10 статті 187 ЦПК якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядкумісце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи яквідповідачау справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, у разі відсутності відомостей, з яких можливо установити зареєстроване місце проживання відповідача фізичної особи, суд має вирішити питання про відкриття провадження у справі. Надалі у разі відкриття провадження у справі, суд повідомляє відповідача за тими засобами зв`язку, які повідомлені суду позивачем, а також через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними, і можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду. (постанова КАС у справі № 160/11095/20 від 13.04.2022)

До компетенції суду серед іншого також належить подання запитів до відповідних органів реєстрації місця перебування та місця проживання особи (відповідача) щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи (частина шоста статті 187 ЦПК України). Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Колегія суддів також уважає за доцільне вказати про те, що надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви є порушенням права на справедливий захист.

У статті 6 Конвенції, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежногоібезстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення ЄСПЛ у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до судуізавадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лишеіфактичним, алеіреальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людиниіосновоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

У свою чергу, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Таким чином, покладення на позивача обов`язку з доказування тих відомостей, установлення яких перебуває в межах компетенції суду на стадії досудової підготовки, містить прояви надмірного формалізму.

Отже, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та постановленою із дотриманням норм процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

За таких обставин, відповідно до ч.1ст.379 ЦПК Україниє підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: О.В.Маміна

Ю.М. Мальований