Єдиний унікальний номер 203/7647/25
Номер провадження2-др/205/8/26
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2026 року Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді - Терещенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Мадьонової Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Кравченко Олександри Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
12 січня 2026 року Новокодацьким районним судом міста Дніпра прийнято рішення у цивільній справі 203/7647/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яким задоволено позовні вимоги та розірвано шлюб між сторонами, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.
15 січня 2026 року представник позивача Кравченко О.О. сформувала у системі «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
Представник заявника Кравченко О.О. сформувала в системі «Електронний суд» заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі і без участі заявника.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому в матеріалах справи наявна сформована 22 грудня 2025 року в системі «Електронний суд» заява в якій він не заперечував проти покладення на нього обов`язку відшкодувати понесені позивачем судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи судом встановлено, що представником позивача Кравченко О.О. у позовній заяві було зазначено, що докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу будуть надані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а тому питання щодо стягнення витрат на правову допомогу судом при постановленні рішення у справі не вирішувалось.
Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ОСОБА_1 у цій справі на підставі договору про надання правничої допомоги №189 від 17 жовтня 2025 року надавала адвокат Кравченко О.О., яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002814 від 22 червня 2021 року, та ордеру Серії АР №1280469 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 від 03 грудня 2025 року(а. с. 62-64, 67-68).
Відповідно до змісту додатку від 17 жовтня 2025 року до договору про надання правничої допомоги №189 від 17 жовтня 2025 року розмір гонорару за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складає 8 000 грн. (а. с. 71).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом із заявою про винесення додаткового рішення представником позивача було також подано до суду: акт виконаних робіт від 13 січня 2026 року за договором про надання правничої допомоги №189 від 17 жовтня 2025 року, відповідно до змісту якого загальна вартість послуг адвоката становить 8 000 грн., що складається з: первісна консультація, аналіз судової практики 1 000 грн.; написання позовної заяви до суду 4 500 грн.; написання заяви про розгляд справи за відсутності 500 грн.; написання та направлення адвокатського запиту 2 000 грн.; платіжну інструкцію №2.486595269.1 від 12 січня 2026 року на суму 4 000 грн. та квитанцію від 24 жовтня 2025 року на суму 4 000 грн. про сплату за договором про надання правничої допомоги №189 від 17 жовтня 2025 року (а. с. 69-70, 72).
За таких обставин, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правової допомоги, судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що позивачу ОСОБА_1 було надано правову допомогу в цій справі адвокатом Кравченко О.О.
Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.
Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.
Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Отже, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
Таким чином, суд вважає, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечать принципу розподілу таких витрат, та враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі та згоду відповідача на стягнення з нього, у тому числі витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про задоволення заяви та стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі, який заявлено в розмірі 8 000 грн.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 260, 261, 270, 352 ЦПК України, суд
Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Кравченко Олександри Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн.
Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Т.П. Терещенко