У х в а л а

30 січня 2026 року

м. Київ

Справа № 562/2629/24

Провадження № 61-14007ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Манукян Марта Андріївна (далі - адвокат),

на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 9 жовтня 2025 року

у справі за позовом скаржника до ОСОБА_2 (далі - відповідачка) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області та Луцької міської ради як органів опіки і піклування - про встановлення юридичного факту, визначення місця проживання дитинита

в с т а н о в и в:

1. У серпні 2024 року скаржник звернувся до суду з позовом, у якому просив встановити факт самостійного виховання й утримання ним малолітнього сина - ОСОБА_3 (далі - син) - і визначити місце проживання сина разом зі скаржником.

2. 28 квітня 2025 року Здолбунівський районний суд Рівненської області ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив позов частково: змінив місце проживання сина, визначивши його разом зі скаржником, відмовив у задоволенні іншої частини вимог.

3. 9 жовтня 2025 року Рівненський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції.

4. 5 листопада 2025 року адвокат в інтересах скаржника подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить: скасувати зазначені судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог й ухвалити нове - про їхнє задоволення; залишити без змін іншу частину рішення суду першої інстанції.

5. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

6. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених у пунктах 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження:

- суди першої й апеляційної інстанцій застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 2 квітня 2025 року у справі № 127/3622/24, від 20 грудня 2023 року у справі № 522/20260/21, Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23, від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 6 квітня 2021 року у справі № 925/642/19;

- твердження суду про те, що відсутні докази неможливості здійснення відповідачкою батьківських прав, не відповідають дійсності. Скаржник не повинен подавати докази того, що відповідачка не здійснює батьківські права. Він надав докази того, що вона взагалі не виконує батьківські обов`язки;

- скаржник надав також докази того, що він самостійно виховує й утримує сина. Відповідачка це не спростувала. «Протилежного судом не встановлено, а тому безпідставно зроблено висновок про належну участь матері у вихованні дитини»;

- відповідачка постійно проживає за кордоном, що унеможливлює її участь у вихованні дитини. Коштів на отримання останньої не надає. Спростування цьому у суду не було, тому «встановлено належними та допустимими доказами виховання та утримання малолітнього сина саме з боку позивача в односторонньому порядку без участі відповідачки»;

- те, що остання іноді спілкується із дитиною по телефону, не є доказом виховання й утримання дитини. Таке нечасте спілкування може бути підставою для відмови у позові про позбавлення матері батьківських прав, але не для відмови у задоволенні вимоги про встановлення факту самостійного виховання й утримання дитини скаржником.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 9 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області та Луцької міської ради як органів опіки і піклування- про встановлення юридичного факту та визначення місця проживання дитини.

2. Витребувати зі Здолбунівського районного суду Рівненської області цивільну справу № 562/2629/24.

3. Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіД. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко