Справа №705/7081/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 19.11.2025, в якій просить суд: стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 15991,25 грн., що становить половину суми за навчання в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 грн.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2003 по 2008 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Після фактичного припинення сумісного проживання позивача та відповідача, ОСОБА_3 продовжив проживати зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання в буд. АДРЕСА_1 та повністю перебуває на її утриманні. Рішенням Уманського міськрайонного суду від 19.02.2010 було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2010 року до його повноліття. Оскільки ОСОБА_3 досяг повноліття, він втратив право на отримання аліментів на своє утримання, постановою від 30.09.2025 виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 закрито. ОСОБА_3 після закінчення школи вступив до Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини на денну форму навчання. Термін навчання в університеті з 01 вересня 2025 року по 30 червня 2029 року. Навчання у вище вказаному навчальному закладі здійснюється на платній основі відповідно до Договору №1439 про надання платної освітньої послуги від 12.08.2025 року. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 навчається в УДПУ імені Павла Тичини на контрактній формі навчання, стипендія йому не нараховується та не виплачується. ОСОБА_3 є інвалідом дитинства, самостійного заробітку не має, оскільки навчається на денній формі навчання (стаціонарно), що перешкоджає йому займатись діяльністю, направленою на отримання доходу, зокрема, працевлаштуватись, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Таким чином всі фактичні витрати на навчання сина несе його мати ОСОБА_1 25.08.2025 та 30.10.2025 року позивачем було сплачено за 1 рік навчання в навчальному закладі з урахуванням комісії грошові кошти в сумі 31982 грн. 50 коп.. Позивач працевлаштована та отримує заробітну плату в розмірі 8100 грн.. З урахуванням розміру доходу, який отримує позивач, виникає необхідність у отриманні матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач є працездатного віку, матеріально забезпеченим, має у власності нерухоме майно, але добровільно надавати допомогу відмовляється, тому позивач вимушена звернутися до суду задля захисту прав та інтересів сина.

Ухвалою судді від 27.11.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

04.12.2025 представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 подала клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України у зв`язку з перебуванням відповідача на військовій службі з вересня 2023 року, що виключає можливість брати ним участь в судових засіданнях, факт перебування ОСОБА_2 в зоні бойових дій підтверджується належним доказом довідкою командира ВЧ НОМЕР_1 від 27 листопада 2025 року №1/5496 та формою №5 від 27 листопада 2025 року №2/2725.За таких обставин вважає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зміст та вимоги клопотання, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, та передбачити усунення яких неможливо. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Так, згідно із п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Правова позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2022 у справі №456/2541/19 та у подальшому змінам не піддавалась.

Вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. При цьому, сторона процесу має право заявити таке клопотання, але має мотивувати «об`єктивну неможливість розгляду справи».

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє й наразі.

Із наданих відповідачем доказів слідує, що старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 18.09.2023р., що підтверджується довідкою №2/2725 від 27.11.2025, виданої в/ч НОМЕР_2 .

Крім того, старший солдат ОСОБА_2 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України: у період із 12.09.2024 по 26.11.2024, 25.01.2025по 29.01.2025, 30.01.2025 по 17.04.2025, 07.05.2025 по 15.06.2025, 19.08.2025 по 26.11.2025, що підтверджується довідкою №1/5496 від 27.11.2025, виданої в/ч НОМЕР_2 .

Предметом спору у даній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається.

Так, Верховний Суд у постанові від 05.06.2024 у справі №317/3364/21 зазначив, що передбачений у п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі, яка стосується стягнення аліментів на утримання дитини, повинен корелювати із якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Застосування формального підходу до вирішення питання про зупинення провадження у справі може мати наслідком порушення права особи на справедливий суд, у тому числі малолітньої особи через її законного представника, елементом якого є реальний та ефективний доступ до правосуддя та розгляд справи протягом розумного строку. Суд зауважує, що буквальне тлумачення п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України може не відповідати якнайкращим інтересам дитини на гідне утримання, зокрема й тоді, коли позивач ставить питання не тільки про стягнення аліментів, а й про визнання батьківства. Право дитини на забезпечення її життєдіяльності, створення умов для забезпечення сприятливих умов життя та здоров`я є переважним по відношенню до права особи на особисту участь у судовому засіданні.

Вирішуючи клопотання відповідача по суті, суд не заперечує факт перебування ОСОБА_2 на військовій службі, що є документально доведеним, та з об`єктивних причин ускладнює його безпосередню участь в судових засіданнях при розгляді справи.

Крім того, судом звернуто увагу на те, що розгляд даної справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а інтереси відповідача представляє ОСОБА_5 згідно довіреності від 13.01.2024р., що свідчить про можливість відповідача захистити свої інтереси під час розгляду справи та не порушить його прав в ході судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 по справі № 557/1226/23 виснував, що вирішуючи питання про зупинення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження, чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини, зокрема про зміну способу стягнення та їхнього розміру, хоч і відповідатиме певним інтересам того відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

Судом також прийнято до уваги те, що у справі, яка стосується аліментів на утримання дитини, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Суд зауважує, що за вищевказаних обставин зупинення провадження було б передчасним та порушувало б баланс інтересів сторін процесу. Особливо важливими є інтереси дитини, які згідно зі статтею 3 Конвенції ООН про права дитини мають пріоритетне значення у всіх справах, що її стосуються.

Зважаючи на наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.210, 251, 259, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 про зупинення провадження у цивільній справі №705/7081/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік