Провадження №: 2/336/6/2026
РІШЕННЯ

іменем України

30 січня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу ЄУН 336/3029/21 (провадження № 2/336/6/2026) за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів,-

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Швайковського А.А.

встановив:

22 квітня 2021 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що контролер 02.02.2021 за адресою АДРЕСА_1 , знімав показники лічильника та перевірив наявність газових приладів.

04.02.2021 представниками АТ «Запоріжгаз» у кількості 5 осіб було складено Акт про порушення № від 04.02.2021 за адресою АДРЕСА_1 , в присутності його сина ОСОБА_2 .

18.02.2021 рекомендованим листом № 488 від АТ «Запоріжгаз» ним було отримано: 1) супровідний лист № 690-Сл-1641-0221 від 15.02.2021, 2) Акт про порушення № від 04.02.2021, 3) Акт про припинення (обмеження) розподілу природного газу № від 04.02.2021.

24.02.2021 він з`явився на комісію Оператора ГРМ (згідно п.8 Акту про порушення № ), але його докази та пояснення не були враховані.

16.03.2021 рекомендованим листом № 908 від АТ «Запоріжгаз» ним було отримано: 1) супровідний лист№690-Сл-3299-0321 від 11.03.2021, 2) Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості без дати, 3) Рахунок на оплату вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу без дати.

Визначена сума до сплати необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу склала 33128,27 грн., яку треба було сплатити протягом 10 календарних днів з дати отримання зазначеного рахунку.

18.03.2021 він звертався із заявою до начальника відділу НКРЕКП Запорізької області з проханням перевірити обставини справи, прийняти відповідне рішення та надати детальний розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за вищевказаними Актами.

20.04.2021 він отримав відповідь від начальника відділу НКРЕКП Запорізької області Власенка Л.М. (Лист № 36/134-21 від 05.04.2021р.), про те що АТ «Запоріжгаз» правильно застосував норми Кодексу газорозподільних систем та вірно розрахував необлікований об`єм природного газу.

Фактично розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснювався за граничними об`ємами споживання природного газу з 06.08.2020 по 31.01.2021.

Він не згоден з такими діями відповідача, оскільки згідно з Актом №56ХN14А29376910N розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та споживачем від 28.07.2017, де сторонами підписантами є ПАТ «Запоріжгаз» та він, ОСОБА_1 , його відповідальність за газову мережу знаходиться від межі забезпечення потужності (на місці урізання) та подальше газове обладнання.

Враховуючи проект газифікації будинку, розроблений «Укржилремпроектом» в 1977 році підведення газопроводу передбачалось у будинок для плити, та у літній кухні для плити, котла, колонки.

Згідно з Ситуаційним планом, складеним ВАТ «Запоріжгаз» в 1997 році було спроектовано встановлення газового лічильника на фасаді будинку АДРЕСА_1 .

На плані чітко видно зазначені міста «врізки» та «обрізки» газопроводу dу25 для монтажу газового лічильника G4 з «запиральним шкафом 400x400x300».

Цей проект було схвалено ВАТ «Запоріжгаз» про що свідчать підписи та штамп підприємства.

Однак ВАТ «Запоріжгаз» виконуючи роботи, допустив помилку чи/або навмисно не виконав роботу (послугу) згідно з проектом.

Газовий лічильник було встановлено не на фасаді будинку, як зазначено у проекті, а перенесено у літню кухню.

Таким чином, залишивши несанкціоновану частину газопроводу, що була заведена в будинок.

Як би, ВАТ «Запоріжгаз» виконуючи роботи згідно з проектом встановив газовий лічильник на фасаді будинку, то несанкціонована частина газопроводу була б під обліком газового лічильника.

Враховуючи заборону втручатися в газопровід споживачам, він вважає що відповідач належним чином не виконав свої обов`язки та допустив порушення його прав, як споживача.

В акті про порушення детально не вказані вид, обставини і суть порушення. Акт про порушення містить посилання на фото та відеофіксацію, проте надані до суду носії не містять відомостей які б встановили зазначене порушення.

В акті порушення жодних відомостей, про те, що з несанкціонованого газопроводу відбувається несанкціонований вихід газу не зазначається. Заміри об`єму витоку газу не проводилось.

Обов`язковою ознакою несанкціонованого газопроводу є те, що споживання природного газу через самовільно під`єднаний газопровід не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Водночас, відповідачем не встановлено жодного факту споживання позивачем природного газу через несанкціонований газовий відвід поза лічильником обліку газу.

Встановлене порушення несанкціонованого газопроводу не може мати місце збоку споживача, оскільки для газифікації житлового будинку, у встановленому порядку розроблялась уся необхідна технічна документація, а саме робочий проект газифікації житлового будинку, технічні умови на проектування, картка-дозвіл на введення в експлуатацію системи газопостачання, заява на прийомну газопостачання, наявність газового лічильника повіреного у встановленому порядку позивачем в 2019 році тощо.

Враховуючи виставлений штраф, який він не визнає та оспорює із-за необґрунтованості, а також доставлених турбот щодо з`ясування цього спору, він вважає, що відповідач завдавав йому моральних страждань, які оцінює в сумі 5000,00 грн.

Позивач в позовній заяві просить: 1) визнати дії АТ «Запоріжгаз» такими, що не виконані належним чином його обов`язки під час демонтажу газопроводу, коли встановлювався газовий лічильник, що привело до визначення на цей час несанкціонованого газопроводу; 2) скасувати вимогу про сплату необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в сумі 33128,27 грн.; 3) стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. (П`яти тисяч гривень 00 копійок).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу було розподілено судді Щасливій О.В.

18 травня 2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цій справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення.

Зобов`язано акціонерне товариство «Оператора газорозподільної системи «Запоріжгаз» надати суду детальний розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу, нарахованого на підставі Акту про порушення № від 04.02.2021 року у розмірі 33128,27 грн. з нормативним обґрунтуванням нарахованої суми, проект від 1997 року про встановлення та монтаж газового лічильника в будинку АДРЕСА_1 .

01 вересня 2021 року представник відповідача надав до суду письмові пояснення в яких виклав свою позицію та просив відмовити в задоволенні позовних вимог (т 1 а.пр. 74-80).

01 вересня 2021 року представник відповідача надав до суду витребувані документи (т 1 а.пр. 82-109).

13 вересня 2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Рішення у справі не прийнято.

Відповідно з Розпорядженням №538 від 08.10.2024 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 з посади судді у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 26 вересня 2024 року № 2851/0/15-24, з метою дотримання права на справедливий суд та розумних строків розгляду справи передано до провадження судді ОСОБА_4 .

Рішення у справі не прийнято.

Відповідно Розпорядження №52 від 14.04.2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 з посади судді у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 08.04.2025 року № 747/0/15-25, з метою дотримання права на справедливий суд та розумних строків розгляду справи передано до провадження судді Петренко Л.В.

Ухвалою судді від 18 квітня 2025 року прийнято цивільну справу до провадження та призначено судове засідання.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав наведених в заявах по суті справи.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що він є сином позивача, вказана труба під`єднана до газопроводу дуже давно, батько жодних дій по приєднанню не вчиняв, нічого не змінював, будь-які газові прилади не приєднував. Ці дії були вчинені організацією, яка здійснювала монтаж газопроводу.

Представник відповідача від допиту заявлених свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відмовився і судом прийнята така відмова.

Заслухавши вступне слово позивача та представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що 04 лютого 2021 року працівники АТ «Запоріжгаз» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_2 при огляді лічильника газу та газових приладів у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виявили наявність несанкціонованого газопроводу, про що складено акт про порушення № (т 1 а.пр. 18, 87).

Порушення усунуто шляхом механічного від`єднання несанкціонованого газопроводу.

У додатку до акту про порушення зазначено, що при обстеженні надземної частини газопроводу Ду 25 мм за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 у споживача ОСОБА_1 було виявлено наявність несанкціонованого газопроводу, а саме газопровід Ду 25 мм вварений ввід Ду 25 мм з вимикаючим пристроєм до пристроєм до комерційного вузла обліку природного газу. Через несанкціонований газопровід здійснювався несанкціонований відбір природнього газу. Порушення усунуто шляхом механічного від`єднання несанкціонованого газопроводу від діючого газопроводу в місці приєднання (т 1 а.пр. 89).

Додатком до акту також є схема відображення наявного несанкціонованого газопроводу(т 1 а.пр. 90).

Представником відповідача надано копію відеозапису, який є додатком до акту про порушення (т. 1 а.пр. 84). Під час обстеження газопроводу за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено частину труби, яка приєднана до газопроводу шляхом зварювання. На трубі, яка знаходиться в приміщення будівлі міститься заглушка, будь-яких приладів не під`єднано. Витоків газу працівниками АТ «Запоріжгаз» не виявлено.

04 лютого 2021 року працівники АТ «Запоріжгаз» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 склали також акт про припинення (обмеження) розподілу природного газу у зв`язку з наявністю витоків газу, несправної автоматики безпеки, невідповідності системи газопостачання житлового будинку проектній документації (т 1 а.пр. 17).

24 лютого 2021 року відбулося засідання комісії АТ «Запоріжгаз» з розгляду акта про порушення №№ , складеного 04 лютого 2021 року, де було прийнято рішення про задоволення акту про порушення та затверджено акт-розрахунок вартості необлікованого об`єму природного газу (т 1 а.пр. 101-102).

Відповідно до акту-розрахунку розмір необлікованого об`єму спожитого природного газу, в розмірі 33128,27 грн. Розрахунок було проведено за період з 06.08.2020 року по 31.01.2021 року (т 1 а.пр. 105).

Позивач не погоджується з такими діями відповідача та звернувся до суду з позовом.

Позивачу на праві власності належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується технічним паспортом на будинок, договором дарування від 21 листопада 2006 року, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В 1977 році Укржилремпроектом розроблено робочий проект газифікації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т 1 а.пр. 30-31).

Згідно з проектом газифікації будинку, підведення газопроводу передбачалось у будинок для плити, та у літній кухні для плити, котла, колонки.

27 червня 1977 року складено акт прийому-передачі, відповідно до якого газова розводка та газові прилади знаходяться у справному стані і кількості: 1) зовнішнього газопроводу діаметром 20мм 28,5 м, 2) кранів діаметром 25мм, 3) внутрішньо будинкового газопроводу діаметром 15мм 4 м, 4) плити ПГ-4 Ленігр 1 шт, 5) колонки КГ-56 Львів 1 шт, 6) плити ПГ-3 Львів 1 шт, 7) кількість квартир 1 шт, 8) приборів опалення АПОК 1 шт. (т. 1 а.пр. 91).

Відповідно до Ситуаційного плану, складеного ВАТ «Запоріжгаз» в 1997 році було спроектовано встановлення газового лічильника на фасаді будинку АДРЕСА_1 . На плані зображені місця «врізки» та «обрізки» газопроводу dу25 для монтажу газового лічильника G4 з «затворною шафою 400x400x300».

Цей проект було схвалено ВАТ «Запоріжгаз» про що свідчать підписи та штамп підприємства (т. 1 а.пр. 32, 92-93).

27 травня 1997 року складено технічний акт виконаних робіт, відповідно до якого проведено монтаж лічильника згідно з проектом (т. 1 а.пр. 94).

Газовий лічильник було встановлено не на фасаді будинку, як зазначено у проекті, а перенесено у літню кухню.

28 липня 2017 року між АТ «Запоріжгаз» (Оператором ГРМ) та споживачем ОСОБА_1 складено акт №56ХN14А29376910N розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та споживачем. Межа експлуатаційної відповідальності сторін встановлюється на межі балансової належності (на місці забезпечення потужності). Споживач забезпечує експлуатацію газових мереж від межі експлуатаційної відповідальності разом з газовикористовуючим обладнанням. Схема містить точку розмежування та напрямок руху газу.

З копії будинкової книги та довідки про реєстрацію місця проживання слідує, що зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 (т. 1 а.пр. 53-59).

09 травня 2019 року представниками ПАТ «Запоріжгаз» виконані роботи по зняттю побутового лічильника газу для проведення періодичної повірки(т. 1 а.пр. 37).

09 червня 2019 року представниками ПАТ «Запоріжгаз» виконані роботи по встановленню побутового лічильника газу після періодичної повірки (т. 1 а.пр. 38).

Досліджуючи додаток до акту, яким є схема відображення наявного несанкціонованого газопроводу (т 1 а.пр. 90) та порівнюючи з робочим проект по газифікації житлового будинку (т 1 а.пр. 30-31), ситуаційним планом (т. 1 а.пр. 32, 92-93), слідує, що газовий лічильник було встановлено не на фасаді будинку, як зазначено у проекті, а перенесено у літню кухню. Таким чином, залишилась частина газопроводу, що була заведена в будинок.

Обов`язковою ознакою несанкціонованого газопроводу є те, що споживання природного газу через самовільно під`єднаний газопровід не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Водночас, відповідачем не встановлено жодного факту споживання позивачем природного газу через несанкціонований газовий відвід поза лічильником обліку газу.

Встановлене порушення несанкціонованого газопроводу не може мати місце збоку споживача, оскільки для газифікації житлового будинку, у встановленому порядку розроблялась уся необхідна технічна документація, а саме робочий проект газифікації житлового будинку, технічні умови на проектування, картка-дозвіл на введення в експлуатацію системи газопостачання, заява на прийомну газопостачання, наявність газового лічильника повіреного у встановленому порядку позивачем в 2019 році тощо.

Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача щодо наявності несанкціонованого газопроводу та використання природного газу споживачем, є безпідставними.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтею 13 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Поведінка правопорушника, спрямована на приховування правопорушення та його негативних наслідків, на продовження вчинення правопорушення, а також повторне вчинення правопорушення на ринку природного газу вважаються обтяжуючими обставинами.

Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за N 1379/27824 (далі - Кодекс газорозподільних систем) розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу».

Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Згідно з Кодексом газорозподільних систем, забороняється під`єднання несанкціонованого газопроводу.

Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу.

У пункті 4 Кодексу газорозподільних систем визначено наступні дефініції:

- межа балансової належності - точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу;

- межа експлуатаційної відповідальності сторін - точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж;

- місце забезпечення потужності (точка забезпечення потужності) - місце/точка на існуючому об`єкті газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) оператора газорозподільної системи, від якого (якої) здійснюється будівництво (розвиток) газових мереж до об`єкта замовника (точки приєднання) та/або забезпечується необхідний рівень потужності, замовленої для об`єкта приєднання;

- місце приєднання (точка приєднання) - запроектована або існуюча межа балансової належності між газовими мережами зовнішнього та внутрішнього газопостачання;

- підключення до ГРМ - фізичне з`єднання в точці приєднання (на межі балансової належності) газових мереж суміжного суб`єкта ринку природного газу (зокрема споживача) з газорозподільною системою, здійснене в установленому законодавством порядку, зокрема згідно з цим Кодексом; приєднання до ГРМ - сукупність організаційних і технічних заходів, у тому числі робіт, спрямованих на створення технічної можливості для надання послуги розподілу природного газу, які здійснюються у зв`язку з підключенням об`єкта будівництва чи існуючого об`єкта замовника до газорозподільної системи;

- приєднання, що є стандартним, - приєднання до газорозподільної системи Оператора ГРМ об`єкта замовника потужністю до 16 метрів кубічних на годину включно на відстань, що не перевищує 25 метрів для сільської та 10 метрів для міської місцевості по прямій лінії від місця забезпечення потужності до межі земельної ділянки замовника;

- пункт призначення - межа балансової належності об`єкта споживача, на якій відбувається передача Оператором ГРМ природного газу споживачу;

- точка комерційного обліку - межа балансової належності, відносно якої за допомогою комерційного вузла обліку та/або інших регламентованих процедур у передбачених розділами ІХ-ХІ цього Кодексу випадках визначається об`єм (обсяг) передачі чи розподілу (споживання/постачання) природного газу за певний період;

- газові мережі внутрішнього газопостачання - газові мережі від місця/точки приєднання об`єкта або земельної ділянки замовника до його газових приладів (пристроїв) включно або до системи газоспоживання третіх осіб (замовників, споживачів);

-газові мережі зовнішнього газопостачання - газові мережі від місця забезпечення потужності до місця/точки приєднання об`єкта або земельної ділянки замовника;

- самовільне під`єднання - під`єднання несанкціонованого газопроводу та/або газових приладів чи пристроїв до газорозподільної системи, внутрішньобудинкової системи газопостачання або газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта споживача з порушенням встановленої законодавством процедури;

- несанкціонований газопровід - самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу);

- несанкціонований споживач - фізична, юридична особа або фізична особа - підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи або на об`єкті, який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу; - несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Оператор газорозподільної системи (далі - ГРМ) при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право оглядати комерційний вузол обліку газу та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ), пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в ЗВТ, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Підпунктом 6 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119 (далі - ПБСГ) та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу у випадку несанкціонованого відбору природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ.

Згідно з пунктом 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

Відповідно до пункту 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 334/5744/19 від 04.08.2021 для виявлення несанкціонованого втручання необхідно довести три складові цього правопорушення, а саме: 1) дію, тобто несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку; 2) спосіб втручання, тобто вчинене шляхом підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації); 3) наслідки, тобто витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу). При цьому, тільки наявність всіх трьох складових правопорушення дає змогу стверджувати, що споживачем було вчинено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Чинне законодавство дозволяє споживачу оскаржити в судовому порядку саме рішення комісії з розгляду акту про порушення, яке оформлене протоколом, а не сам факт порушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 914/2384/17.

За позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 01.06.2022 року у справі за єдиним унікальним номером 675/1135/20 та номером судового провадження 61-13050св21, для встановлення наявності несанкціонованого газопроводу та несанкціонованого відбору природного газу відповідно до пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем достатнім є встановлення факту самовільно під`єднаного газопроводу (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаного, зокрема ввареного, врізаного, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу, через який газ необліковується комерційним вузлом обліку (лічильником) газу.

Отже, для встановлення наявності несанкціонованого газопроводу та несанкціонованого відбору природного газу необхідно відповідно до пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем достатнім встановлення факту самовільно під`єднаного газопроводу (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаного, зокрема ввареного, врізаного, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником) газу.

Досліджуючи додаток до акту, яким є схема відображення наявного несанкціонованого газопроводу (т 1 а.пр. 90) та порівнюючи з робочим проект по газифікації житлового будинку (т 1 а.пр. 30-31), ситуаційним планом (т. 1 а.пр. 32, 92-93), слідує, що газовий лічильник було встановлено не на фасаді будинку, як зазначено у проекті, а перенесено у літню кухню. Таким чином, залишилась частина газопроводу, що була заведена в будинок.

Обов`язковою ознакою несанкціонованого газопроводу є те, що споживання природного газу через самовільно під`єднаний газопровід не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Водночас, відповідачем не встановлено жодного факту споживання позивачем природного газу через несанкціонований газовий відвід поза лічильником обліку газу.

Встановлене порушення несанкціонованого газопроводу не може мати місце збоку споживача, оскільки для газифікації житлового будинку, у встановленому порядку розроблялась уся необхідна технічна документація, а саме робочий проект газифікації житлового будинку, технічні умови на проектування, картка-дозвіл на введення в експлуатацію системи газопостачання, заява на прийомну газопостачання, наявність газового лічильника повіреного у встановленому порядку позивачем в 2019 році тощо.

Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача щодо наявності несанкціонованого газопроводу та використання природного газу споживачем, є безпідставними.

За вказаних обставин, для визначення порушення позивачем ОСОБА_1 норм КГС, яке кваліфікується як наявність несанкціонованого газопроводу, AT «Запоріжгаз» має надати суду докази того, що такий газопровід був під`єднаний (фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний) з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, таке під`єднання було вчинено позивачем самовільно та, що внаслідок такого під`єднання відбувалась витрата (споживання) природного газу, який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Відповідно до п.7 Акту про порушення № від 04 лютого 2021 року до Акту про порушення додається «фото» - «відеофіксація порушення», проте надані до суду носії не містять відомостей які б встановили зазначене порушення.

В акті порушення жодних відомостей, про те, що з несанкціонованого газопроводу відбувається несанкціонований вихід газу не зазначається. Заміри об`єму витоку газу не проводилось.

Докази, долучені стороною відповідача не підтверджують обставин, які свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 безобліково споживав природний газ.

Суд зазначає, що Акт порушення не доводить факту несанкціонованого газопроводу, а лише фіксує факт можливого порушення і в подальшому може бути підставою для прийняття рішення про його задоволення або незадоволення.

Для підтвердження правомірності рішення про задоволення Акту про порушення, АТ «Запоріжгаз» повинно довести наслідки несанкціонованого втручання газопровід, оскільки для проведення розрахунку необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу у порядку, визначеному в розділі ХІ Кодексу ГРС, слід перевірити та встановити всі елементи складу даного правопорушення.

Враховуючи обставини справи, суд дійшов до висновку, що Акт про порушення не міг братися за основу розгляду комісією, оскільки відповідачем не встановлено жодного факту споживання позивачем природного газу через несанкціонований газовий відвід поза лічильником обліку газу.

Встановлене порушення несанкціонованого газопроводу не може мати місце збоку споживача, оскільки для газифікації житлового будинку, у встановленому порядку розроблялась уся необхідна технічна документація, а саме робочий проект газифікації житлового будинку, технічні умови на проектування, картка-дозвіл на введення в експлуатацію системи газопостачання, заява на прийомну газопостачання, наявність газового лічильника повіреного у встановленому порядку позивачем в 2019 році тощо.

Працівниками АТ «Запоріжгаз» взагалі не з`ясовувалась технічна можливість підключення домоволодіння чи окремих встановлених у житловому будинку чи на території домоволодіння (за їх наявності) газових приладів до газопостачання через несанкціонований газовий відвід поза лічильником обліку газу.

Урахуванню підлягають й обставини, за яких було виявлено несанкціонований газопровід. Так, саме членом сім`ї позивача (сином) було добровільно надано дозвіл на огляд будинковолодіння, ним був забезпечений безперешкодний доступ до газової мережі, яка знаходилась на території його домоволодіння.

Таким чином, сумнівними є доводи сторони відповідача щодо того, що виявлений у ОСОБА_1 газовий відвід є несанкціонованим газопроводом у розумінні Кодексу ГРМ.

Неспростованими є й доводи позивача ОСОБА_1 щодо того, що такий міг самовільно облаштувати несанкціонований газопровід.

Системний аналіз наведених вище норм Кодексу ГРМ щодо відповідальності споживача за несанкціонований відбір природного газу шляхом встановлення несанкціонованого газопроводу вказує на те, що з об`єктивної сторони таке порушення має полягати в активних діях, спрямованих на під`єднання (монтаж, врізання, вварення, інше приєднання) газопроводу (газового відводу, штуцеру, патрубку), який до цього не існував, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання.

З суб`єктивної сторони таке порушення може бути вчинено лише умисно, самовільно, свідомо спрямоване на створення умов для несанкціонованого відбору природного газу.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у правовідносинах газопостачання, суд зауважує, що пересічний споживач послуг з газопостачання з урахуванням звичайного рівня освіти та правової й технічної обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про всі особливості монтажу та демонтажу газових мереж, і вправі розраховувати на те, що прийняття до експлуатації реконструйованої системи газопостачання представником оператора газорозподільної системи без жодних зауважень означає відсутність будь-яких порушень з боку самого споживача.

В будь-якому разі, відповідач не надав суду жодного доказу, що виявлена ним частина труби була поєднана до системи внутрішнього газопостачання будинку безпосередньо позивачем ОСОБА_1 , та ще й з умислом на несанкціонований відбір природного газу.

Із наданих стороною відповідача доказів вбачається недоведеність складу цивільного правопорушення в діях позивача ОСОБА_1 , зокрема: відсутності самовільного під`єднання до газопроводу позивачем, не представлення відповідачем фактів (доказів) фізичного несанкціонованого з`єднання з газорозподільною системою, у тому числі внутрішнього газопостачання будинковолодіння або іншого нежитлового приміщення, яке розташоване на території будинковолодіння позивача та у зв`язку з цим не доведено витрати (споживання) природного газу через газопровід, який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). Таких доказів стороною відповідача суду не надано.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

За наведених вище обставин наявні підстави для часткового задоволення заявленого позову та визнання протиправним і скасування рішення комісії Акціонерного товариства «Запоріжгаз» з розгляду акта про порушення, оформлене протоколом № 271 від 24 лютого 2021 року в частині задоволення акта про порушення від 04 лютого 2021 року № щодо споживача послуги з розподілу природного газу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) та проведення розрахунку об`ємів природного газу на суму 33128,27 грн.

Доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд відхиляє, оскільки акт про порушення складено 04 лютого 2021 року, рішення комісії прийнято 24 лютого 2021 року, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 22 квітня 2021 року, тобто в межах строку позовної давності. З 22 квітня 2021 року справа перебуває на розгляді в суді.

Вимога позивача визнати дії АТ «Запоріжгаз» такими, що не виконані належним чином його обов`язки під час демонтажу газопроводу, коли встановлювався газовий лічильник, що привело до визначення на цей час несанкціонованого газопроводу не підлягає задоволенню, оскільки не забезпечить поновлення порушеного права.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо не самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними дія або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоду в розмірі 5000,00 грн. не доведена належними та допустимими доказами, а тому не підлягає задоволенню.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку поданим сторонами доказам, з урахуванням встановлених обставин, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат

Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 10, 11, 12, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення комісії Акціонерного товариства «Запоріжгаз» з розгляду акта про порушення, оформлене протоколом № 271 від 24 лютого 2021 року про задоволення акта про порушення від 04 лютого 2021 року № щодо споживача послуги з розподілу природного газу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) та проведення розрахунку об`ємів природного газу на суму 33128,27 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Акціонерне товариство «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» (скорочене найменування АТ «ЗАПОРІЖГАЗ»), , місцезнаходження: вул. Заводська,буд. 7, м. Запоріжжя, 69035.

Представник відповідача Швайковський Анатолій Анатолійович, адвокат (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП 002215, видане на підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області від 11 червня 2019 року № 12), діє на підставі довіреності, адреса: вул. Заводська, буд. 7, м. Запоріжжя, 69035.

Дата складання повного судового рішення 30 січня 2026 року.

Суддя: