ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року

м. Київ

справа № 650/3776/24

провадження № 61-6327св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Калараша А. А.,

суддів Грушицького А. І., Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ»,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Заянчуковським Сергієм Олеговичем, на постанову Херсонського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів Бездрабко В. О., Базіль Л. В., Радченко С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (далі - ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариство) з позовом про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати.

2. Позов мотивувала тим, що на підставі договору оренди від 01 червня 2020 року, строк дії якого встановлений до 30 листопада 2030 року, Товариство орендувало у ОСОБА_2 двадцять сім земельних ділянок загальною площею 54 га, розташованих у межах Новорайської (згідно з попередньою назвою - Степнянської) сільської ради Бериславського району Херсонської області. Договором встановлено строк виплати орендної плати з 01 серпня до 31 грудня календарного року за користування земельними ділянками з розрахунку 4 845 грн за один гектар, в тому числі податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Позивач ОСОБА_3 прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

3. Позивач зазначає, що відповідач не сплатив орендну плату за користування землею у 2020-2023 роках, тобто систематично не виконував покладений на нього обов`язок згідно з умовами договору оренди, чим порушим право позивача на отримання плати за користування належною їй на праві власності землею.

4. Враховуючи зазначене, позивач просила суд:

- стягнути з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди землі у розмірі 1 054 238,20 грн;

- розірвати договір оренди землі, укладений 01 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» щодо 27 земельних ділянок загальною площею 54 га, а саме: кадастровий номер :03:001:0085 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0058 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0066 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0078 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0065 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0057 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0074 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0071 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0068 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0061 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0059 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0067 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0083 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0086 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0073 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0082 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0056 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0062 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0081 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0069 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0070 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0063 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0080 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0060 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0064 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0084 площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0077 площею 2 га;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх ухвалення

5. Великоолександрівський районний суд Херсонської області рішенням від 30 січня 2025 року позов задовольнив. Стягнув з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за землю у розмірі 1 054 238,20 грн. Розірвав договір оренди землі, укладений 01 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», загальною площею 54 га. Стягнув з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу на суму 45 000 грн та судовий збір у розмірі 11 753,70 грн.

6. Суд першої інстанції керувався тим, що позивач довела на підставі належних та допустимих доказів факт систематичної несплати відповідачем орендної плати, що є підставою для розірвання спірного договору оренди та стягнення невиплаченої орендної плати.

7. Херсонський апеляційний суд постановою від 09 квітня 2025 року скасував рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 січня 2025 року скасував, ухвалив нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

8. Суд апеляційної інстанції своє рішення мотивував тим, що рішення суду першої інстанції про доведеність наявності заборгованості зі сплати орендної плати за землю, яка відсутня, є помилковим. Також суд апеляційної інстанції визнав доведеною обставину щодо неможливості відповідача здійснювати господарську діяльність у зв`язку з ризиком забруднення земельних ділянок, які орендує Товариство, вибухонебезпечними речовинами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

9. 15 травня 2025 року представник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Херсонського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року та направити справу на новий розгляд до Херсонського апеляційного суду.

10. Мотивує тим, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без врахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 926/2343/16, від 14 листопада 2018 року у справі № 757/58385/16, від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/19, від 25 січня 2021 року у справі № 904/3886/21, від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16, від 25 листопада 2021 року у справі № 905/55/21, від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22, від 07 червня 2023 року у справі № 912/750/22, від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22, від 29 червня 2023 року у справі № 922/999/22, від 02 серпня 2023 року у справі № 916/1788/22, від 13 березня 2024 року у справі № 686/16312/22 стосовно недостатності листа Торгово-промислової палати на підтвердження наявності форс-мажорних обставин (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

11. Також в касаційній скарзі заявник посилається на недослідження судом апеляційної інстанції доказів, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи інших учасників справи

12. ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що уповноваженими органами державної влади видано документ на посвідчення факту настання обставин непереборної сили, які підтверджують неможливість здійснення відповідачем господарської діяльності, які є належними та достатніми доказами настання таких обставин. Також відповідач наполягає на тому, що позивач посилається на правові висновки, які не є релевантними, оскільки стосуються договірних відносин, які є відмінними від правовідносин за договором оренди.

Провадження у суді касаційної інстанції

13. Ухвалою від 23 червня 2025 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції.

14. Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права внаслідок неврахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 926/2343/16, від 14 листопада 2018 року у справі № 757/58385/16, від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/19, від 25 січня 2021 року у справі № 904/3886/21, від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16, від 25 листопада 2021 року у справі № 905/55/21, від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22, від 07 червня 2023 року у справі № 912/750/22, від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22, від 29 червня 2023 року у справі № 922/999/22, від 02 серпня 2023 року у справі № 916/1788/22, від 13 березня 2024 року у справі № 686/16312/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

15. Також посилається на недослідження судом апеляційної інстанції доказів, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

16. Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

17. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 01 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладений договір оренди землі, згідно зі змістом якого ОСОБА_2 передала в оренду Товариству 27 земельних ділянок, розміром по два гектари кожна, загальною площею 54 га, за кадастровими номерами: :03:001:0085; :03:001:0058; :03:001:0066; :03:001:0078; :03:001:0065;; :03:001:0057; :03:001:0074; :03:001:0071; :03:001:0068; :03:001:0061; :03:001:0059; :03:001:0067; :03:001:0083; :03:001:0086; :03:001:0073; :03:001:0082; :03:001:0056; :03:001:0062; :03:001:0081; :03:001:0069; :03:001:0070; :03:001:0063; :03:001:0080; :03:001:0060; :03:001:0064; :03:001:0084; :03:001:0077, розташовані на території Новорайської (згідно з попередньою назвою - Степнянської) сільської ради Бериславського району Херсонської області.

18. Договір оренди землі укладений строком до 30 листопада 2030 року.

19. Згідно з пунктами 4.1, 4.2 договору, орендна плата за весь об`єкт оренди становить 4 845 грн за один гектар, в тому числі ПДФО та військовий збір за рік. З цієї суми орендарем, як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України.

20. Пунктом 4.4 передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше).

21. Орендна плата вноситься орендарем у строк з 01 серпня до 31 грудня кожного року (пункт 4.5). Пунктом 9.4 договору на орендаря покладений обов`язок своєчасно сплачувати оренду плату, тобто до 31 грудня кожного року.

22. ІНФОРМАЦІЯ_1 орендодавець ОСОБА_2 померла.

23. Спадкоємцем померлої є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 22 лютого 2024 року, виданими у спадковій справі № 90/2021. До складу спадкового майна увійшли земельні ділянки, передані в оренду ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» за договором від 01 червня 2020 року.

24. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого та виплаченого доходу, нарахованого (перерахованого) податку за період з 2 кварталу 2020 року до 4 кварталу 2021 року встановлено, що в четвертому кварталі 2020 року ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» нараховано і сплачено ОСОБА_2 196 561,72 грн (сума доходу). За вказаний період Товариством сплачений податок з доходів фізичних осіб у розмірі 35 381,16 грн.

25. В третьому кварталі 2021 року ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» нараховано та сплачено ОСОБА_2 336 175,86 грн (сума доходу), сума податку з доходів фізичної особи становили 60 511,66 грн.

26. Згідно з випискою АТ КБ «ПриватБанк» щодо рахунків ОСОБА_2 за період з 01 червня 2020 року до 31 грудня 2021 року, встановлено, що 23 жовтня 2020 року, 06 листопада 2020 року, 04 грудня 2020 року та 21 грудня 2020 року на картковий рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_2 ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» перерахувало кошти в розмірах 59 294,56 грн; 35 081,90грн; 2 280,56 грн; 61 575,12 грн, а всього на суму 158 229,14 грн.

27. 25 серпня 2021 року на картковий рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_2 ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» перерахувало плату за договором оренди землі за 2021 рік у розмірі 270 621,48 грн.

28. Рішенням XIV сесії Херсонської обласної ради VIII скликання від 23 грудня 2022 року №491 «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин» визнано наявність на території Херсонської області форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Затверджено перелік суб`єктів господарювання, які постраждали від форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), серед яких ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ».

29. Розпорядженням Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 31 жовтня 2023 року № 163 визнано, що земельні ділянки, які перебувають у користуванні ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» загальною площею 12338,0283 га, не є об`єктами оподаткування у період з 01 березня 2022 року до 31 грудня 2023 року у зв`язку з їх непридатністю для використання у зв`язку з потенційною загрозою забруднення ділянок вибухонебезпечними предметами.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд при прийнятті постанови

30. Вивчивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

31. Правове питання, порушене у касаційній скарзі, стосується незаконності висновків суду апеляційної інстанції стосовно відсутності підстав для розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками, оскільки позивач не довела наявність заборгованості зі сплати орендної плати, а в 2022, 2023 роках Товариство не здійснювало господарську діяльність внаслідок наявності обставин непереборної сили.

32. Серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків законодавець у пункті 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вирізняє, зокрема, договори.

33. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

34. У частині першій статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

35. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).

36. За загальним правилом частини першої статті 651 ЦК України, яке застосовується до будь-яких цивільних (приватноправових) правовідносин з приводу зміни або розірвання цивільних (приватноправових) договорів, така зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

37. Винятком з цього правила (про те, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін), є приписи частини другої статті 651 ЦК України, що надають суду повноваження зі зміни або розірвання договору (без наявності згоди), проте у випадках, визначених законом. Тож загальне правило про розірвання та зміну договору без згоди сторін на підставі рішення суду передбачене у частині другій статті 651 ЦК України, що визначає універсальні засади, застосовані до усіх видів приватноправових договорів.

38. Спеціальними у врегулюванні розірвання договору оренди землі є приписи статті 32 Закону України «Про оренду землі», а також статті 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), пункт «д» частини першої якої передбачає, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

39. Функціональним призначенням ЦК України у врегулюванні спірних відносин є деталізація та диференціація факту систематичної несплати орендної плати як підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

40. Ця деталізація та диференціація здійснюється відповідно до частини другої статті 651 ЦК України, якою передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Водночас істотним, відповідно до цієї норми права, є таке порушення стороною договору його умов, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладення договору.

41. Потреба деталізації та диференціації систематичної несплати орендної плати під час застосування пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України обумовлена надзвичайно узагальненим формулюванням категорії «систематична несплата земельного податку або орендної плати» як однієї з підстав припинення права оренди землі.

42. Оскільки на практиці така систематична несплата може бути повною або частковою (недоплата), то цілком очевидно, що законодавець врегулював відносини оренди землі з огляду на те, що специфічні підстави припинення права оренди землі, зокрема за систематичну повну несплату орендної плати за землю, визначені відповідними нормами ЗК України, а нормами ЦК України надається можливість додаткової оцінки саме часткової несплати (недоплати) орендної плати за землю та її кваліфікації як істотного порушення договору в контексті з`ясування наявності підстав для його розірвання.

43. До того ж потрібно враховувати, що коли норма закону закінчується словами «якщо інше не встановлено законом або договором» (або інше подібне формулювання), як от в частині першій статті 651 ЦК України, то це означає, що правила спеціального закону або домовленість сторін договору можуть скасувати дію відповідної загальної правової норми шляхом запровадження іншого правила поведінки, розрахованого на ту ж саму фактичну ситуацію, на яку була розрахована така норма.

44. У частині другій статті 651 ЦК України використано дещо іншу формулу закінчення «та в інших випадках», що дозволяє зробити висновок, що правило, викладене у цій правовій нормі, не може бути скасоване (ані спеціальним законодавством, ані домовленістю сторін), а може бути винятково доповнене спеціальним законодавством або домовленістю сторін.

45. З наведеного можна зробити висновок, що приписи про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та правила частини другої статті 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать одні одним, а навпаки - доповнюють одні одних.

46. Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23.

47. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

48. Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

49. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт (абзац п`ятий частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).

50. Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»).

51. Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.

52. Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

53. Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

54. Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати.

55. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23, від 08 травня 2024 року у справі № 629/2698/23 та інші).

56. Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.

57. У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.

58. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.

59. У справі суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що спірний договір оренди ОСОБА_2 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» уклали 01 червня 2020 року строком до 30 листопада 2030 року.

60. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Її права та обов`язки, зокрема, за спірним договором оренди, у порядку спадкування набула позивач ОСОБА_1 .

61. Договором оренди встановлено щорічну орендну плату у розмірі 4 845 грн/га в тому числі податок з доходу фізичних осіб та воєнний збір, тобто всього на суму 261 630 грн за рік без вирахування сум на сплату податку з доходу фізичних осіб та воєнного збору.

62. Як на підставу для розірвання договору позивач посилалася на систематичну несплату відповідачем орендної плати у 2020, 2021, 2022, 2023 роках.

63. Суд апеляційної інстанції встановив, що грошові кошти в рахунок погашення орендної плати за користування земельною ділянкою за 2020 та 2021 роки перерахував кошти на картковий рахунок ОСОБА_2 з урахуванням індексу інфляції на суму 124 454,38 грн за 2020 рік та 213 350,38 грн за 2021 рік.

64. Позивач у касаційній скарзі посилається на те, що в суді першої інстанції вона вже зазначала, що суд апеляційної інстанції неточно встановив суми орендної плати, необхідні для сплати за користування земельними ділянками за спірним договором за 2020 та 2021 роки, не надав оцінку тому, що сума перерахованих відповідачем коштів значно перевищує суму обчислену судом апеляційної інстанції суму орендної плати. Такі обставини на думку позивача свідчать про те, що орендна плата перераховувалася в рахунок сплати за користування земельними ділянками за двома різними договорами оренди, що на її думку є очевидним фактом.

65. Водночас, суд апеляційної інстанції встановив на підставі доказів у матеріалах справи факт перерахування коштів відповідачем орендодавцю і зазначені суми перевищували суму коштів, необхідну для виконання обов`язку з виплати орендної плати за користування земельними ділянками.

66. Колегія суддів наголошує, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

67. Доводи касаційної скарги не містять посилань на недослідження судом апеляційної інстанції доказів у справі, які містять достатні відомості стосовно того, на виконання якого саме договору оренди перераховувалися кошти на банківський рахунок орендодавця. Натомість, такі доводи зводяться до надання суб`єктивної оцінки доказам та обставинам справи, які були предметом аналізу судів першої та апеляційної інстанції, що не є підставою для скасування оскаржуваного рішення в касаційному порядку.

68. Також доводи касаційної скарги стосуються помилковості висновків суду апеляційної інстанції щодо доведеності наявності обставин непереборної сили, які могли слугувати підставою для звільнення відповідача від обов`язку виконувати умови договору оренди протягом 2022 та 2023 років.

69. Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідач не заперечував факт несплати орендної плати протягом 2022 та 2023 років у зв`язку з призупиненням діяльності Товариства та нездійсненням господарської діяльності на орендованих земельних ділянках внаслідок тимчасової окупації військами рф Херсонської області у 2022 році та забороною військовими адміністраціями Херсонської області після деокупації частини територій Херсонської області проведення сільськогосподарських робіт на земельних ділянках, які були визнані непридатними для використання за наявності потенціальної загрози їх забруднення вибухонебезпечними предметами.

70. Позивач зазначає, що наявність обставин непереборної сили, на підставі яких особу може бути звільнено від виконання обов`язків за договором, може підтверджуватися сертифікатом Торгово-промислової палати України (далі - ТПП України) про форс-мажорні обставини, хоча такий доказ не є достатнім та має оцінюватися в сукупності з іншими доказами на підтвердження наявності форс-мажорних обставин, натомість суд апеляційної інстанції дозволив відповідачу невиконувати покладені на нього зобов`язання за договором оренди на підставі розпорядження сільської військової адміністрації.

71. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (частина перша статті 617 ЦК, частина друга статті 218 Господарського кодексу України та стаття 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні»).

72. Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

73. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

74. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України, Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі якого в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан.

75. ТПП України листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

76. Вказаний лист ТПП України адресований «Всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

77. У постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22 зазначено, що лист ТПП від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

78. У постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

79. Отже, лист ТПП від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

80. ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (абзац 3 частини третьої статті 14 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні»).

81. Згідно з частиною першою статті 14-1 Закону «Про ТПП в Україні» ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

82. Водночас сертифікат ТПП не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом або договором.

83. Зважаючи на такі висновки, сформовані Верховним Судом, колегія суддів зазначає, що лист ТПП від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП, виданим відповідно до положень статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливості доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором.

84. Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 910/7679/22 роз`яснив, що посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази у разі виникнення спору.

85. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 червня 2018 року у справі №915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі №918/289/19, від 17 грудня 2020 у справі №913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17 та від 07 червня 2023 року у справі №906/540/22.

86. Суд апеляційної інстанції встановив, що наявність обставин непереборної сили, які не залежали від волевиявлення відповідача та перешкоджали здійсненню ним господарської діяльності, посвідчені розпорядженням Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 31 жовтня 2023 року № 163, згідно зі змістом якого земельні ділянки, якими користується на правах оренди ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ»,не є об`єктами оподаткування з 01 березня 2022 року до 31 грудня 2023 року, оскільки визнаються непридатними для користування у зв`язку з потенційною загрозою забруднення вибухонебезпечними предметами, а також рішенням XIV сесії Херсонської обласної ради від 23 грудня 2022 року № 491 «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин», серед яких ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ».

87. Відповідно до пункту 21 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради проводиться вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

88. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації. Військово-цивільні адміністрації району, області - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження районних, обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим Законом.

89. Згідно з пунктом 27 статті 4 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» військово-цивільні адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (крім вирішення питань відчуження з комунальної власності земельних ділянок та надання таких земельних ділянок в оренду на строк понад п`ять років). Обмеження щодо відчуження земельних ділянок комунальної власності, встановлені цим пунктом, не поширюються на випадки надання земельної ділянки комунальної власності у приватну власність замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала.

90. Обов`язок відповідача з виконання умов договору оренди земельних ділянок лежить в площині земельних правовідносин. Земельні ділянки згідно зі спірним договором оренди знаходяться в межах юрисдикції Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області.

91. Згідно зі статтею 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

92. Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських рад та їх виконавчих комітетів належить, зокрема, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом.

93. Статтею 8 ЗК України визначено одним з повноважень обласних рад забезпечення реалізації державної політики в галузі використання та охорони земель.

94. Отже вирішення питання щодо посвідчення факту неможливості використання земельних ділянок з причин непридатності внаслідок потенційної загрози їх забруднення вибухонебезпечними предметами належить до компетенції сільських рад та їх виконавчих комітетів.

95. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції обґрунтовано взяв до уваги розпорядження Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 31 жовтня 2023 року № 163 про звільнення від оподаткування земель, які орендує ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», внаслідок неможливості їх використання, а також рішення Херсонської обласної ради від 23 грудня 2022 року № 491 про наявність обставин непереборної сили як достатні та допустимі докази наявності обставин непереборної сили, які унеможливили виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди.

96. Згідно зі статтями 614, 615 ЦК України позивач як орендодавець має право у разі систематичного невиконання орендарем умов договору оренди, а саме шляхом систематичної несплати орендної плати за користування земельними ділянками, має право притягти орендаря до відповідальності шляхом зобов`язання у судовому порядку погасити заборгованість зі сплати орендної плати у повному обсязі, а також скористатися правом на односторонню відмову від виконання зобов`язання шляхом розірвання договору оренди.

97. Однак, законодавець визначив у статті 617 ЦК України можливість звільнення сторони, яка порушила умови договору, від відповідальності за умови доведення ним, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

98. Встановивши, що порушення відповідачем умов договору сталося внаслідок унеможливлення ведення ним господарської діяльності на земельних ділянках, зокрема, і позивача, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог внаслідок звільнення відповідача від відповідальності за несплату орендної плати у 2022, 2023 роках.

99. Такий висновок щодо оцінки судом апеляційної інстанції обставин та доказів на предмет підтвердження наявності обставин непереборної сили відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 19 серпня 2022 року у справі № 908/2287/17, від 29 червня 2023 року у справі № 922/999/22, від 02 серпня 2023 року у справі № 916/1788/22 на які посилається заявник у касаційній скарзі.

100. Крім того, колегія суддів бере до уваги імперативне правило, закріплене у частині шостій статті 762 ЦК України, згідно зі змістом якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Отже, встановивши дійсність обставин непереборної сили, які не залежали та не могли залежати від волі Товариства, натомість унеможливили користування ним об`єктами оренди, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для стягнення орендної плати за 2022 та 2023 роки.

101. Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують та зводяться до посилань на нерелевантні правові висновки Верховного Суду, ухвалені за інших фактичних обставин, що нівелює їх подібність спірним правовідносинам, а також до надання суб`єктивної оцінки доказам у справі, що не є підставою для скасування законних та обґрунтованих судових рішень, оскільки надання оцінки доказам та обставинам справи, які були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій, не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

102. Правові висновки у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 926/2343/16, від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 25 січня 2021 року у справі № 904/3886/21, від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16, від 25 листопада 2021 року у справі № 905/55/21, від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22, від 07 червня 2023 року у справі № 912/750/22, від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22, від 13 березня 2024 року у справі № 686/16312/22 ухвалені за інших правовідносин, ніж правовідносини щодо оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, не містять роз`яснень стосовно застосування статті 617 ЦК України як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки у правовідносинах, які виникають з договору оренди земельної ділянки за умови унеможливлення виконання зобов`язання орендарем у зв`язку з визнанням органом місцевого самоврядування земельних ділянок орендодавця непридатними для обробітку внаслідок потенційної загрози забруднення вибухонебезпечними предметами, а отже є нерелевантними.

103. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

104. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

105. З огляду на вказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновки суду апеляційної інстанції не спростували.

Щодо судових витрат

106. Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд за результатами касаційного перегляду залишив оскаржуване судове рішення без змін, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. А. Калараш

Судді: А. І. Грушицький

С. О. Карпенко

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров