Справа №613/2310/25 Провадження № 2/613/288/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сеник О.С.,

за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/2310/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 ,у якому просить: 1) стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )на користь ТОВ «ФК «Гелексі» (, адреса: 01054, м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, буд. 10/1) заборгованість за договором позики у сумі 25249,5 грн; 2) стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гелексі» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2423,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 11.03.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» (23.06.2025 назву було змінено на ТОВ «ФК «Гелексі») та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики № 151534.

Відповідно до положень укладеного Договору позики позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк, встановлені цим Договором.

З метою перерахування коштів позичальникам, позивач уклав договір з надавачем платіжних послуг - ТОВ «ФК «Елаенс» (ТМ «ФОНДІ»), що є компанією, яка мала право на надання платіжних послуг. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 ТОВ «ФК «Елаенс» (ТМ «ФОНДІ») надавало ТОВ «ФК Гелексі» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки, наданої платіжним оператором, урезультаті платіжної операції на картковий рахунок позичальника було успішно перераховано кошти у сумі 5000 грн.

Вказав, що відповідачка не виконує свої грошові зобов`язання належним чином тривалий строк. Заборгованість відповідачки перед позивачем на дату подання позову складає 25249,50 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за позикою; 20249,50 грн - заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.

Наявність заборгованості за вказаним договором позики зумовила звернення ТОВ «ФК «Гелексі».

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 27.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Монастирьової І.М., до суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому вона зазначила, що зобов`язання та умови договору, на підставі якого виникає зобов`язання, повинні ґрунтуватися за засадах добросовісності, розумності та справедливості, а тому і визначений розмір відсотків повинен відповідати економічній ситуації та тими умовам, які склалися в країні внаслідок військових дій.

Звернула увагу, що визначений договором розмір відсотків за користування кредитними коштами значно перевищує середньо банківський відсоток по кредитам. Більш того, розмір відсотків майже у 5 рази перевищує розмір тіла кредиту. А тому умови договору з таким розміром відсотків не відповідає принципу співрозмірності порівняно з тілом кредиту, а також принципу добросовісності, розумності та справедливості відповідно до економічних умов, які існують в країні у зв`язку з військовими діями.

Вказала, що кредитодавець не має права нараховувати відсотки за користування кредитом поза межами цього строку. Між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 151534 від 11.03.2020 року на визначений термін до 09 квітня 2020 року, відповідно до п.1.1.5 даного договору (30 календарних днів). Таким чином, ТОВ «ФК «Гелексі» не має правових підстав для нарахування відсотків поза межами строків дії кредитного договору

У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Позивачем не надано додаткової угоди про продовження строку дії кредитного договору, підписаної сторонами, а умови договору щодо автоматичної пролонгації є нікчемними відповідно до Закону.

Крім того зазначила, що позивачем подано позовну заяву з пропущеним строком позовної давності.

Враховуючи викладене просить відмовити ТОВ «ФК «Гелексі» у задоволені позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості у розмірі 25249,50 грн.

Представником позивача було надано відповідь на відзив, у якому він просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Крім того, відмітив, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12, постановах від 04 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі N 202/4494/16-ц). Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом")

З розрахунку заборгованості, вбачається, що підвищену комісійну винагороду позикодавець нараховував саме як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України за правилами, визначеними пунктом 5.3 договору позики, який розміщено у розділі «відповідальність сторін», а не як відсотки за правомірне користування кредитом.

Із умов договору вбачається, що сторони передбачили міру відповідальності за несвоєчасне погашення кредиту на лояльних умовах, шляхом нарахування комісії за період після закінчення строку кредитування, коли боржник продовжує користуватись позикою

Зазначив, що строк позовної давності обраховується з 09.04.2020 (дата погашення заборгованості згідно Договору). З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року він був зупинений на строк дії карантину 24.02.2022 р. зупинився на період дії воєнного стану, і був зупиненим до 04.09.2025 року. До суду з позовом позивач звернувся 14.11.2025 року, тобто в межах строку позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не прибув, у позовній заяві просив розглянути справу без участі представника позивача, повідомив, що позовні вимоги підтримує, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Відповідачка та її представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідачки у поданій до суду заяві просила розглянути справу за її відсутності, просила врахувати відомості, викладені у відзиві на позовну заяву та у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Гелексі» відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 11.03.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір позики № 151534, за умовами якого Позикодавець надає Позичальнику позику, а Позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк : сума позики становить 5000,00 грн, плата за користування позикою у вигляді: процентів (надалі за текстом іменується «процентна ставка» в усіх відмінках) складає 0,01% (одна сота відсотка) в день від поточного залишку позики; 1.1.2.2 комісії (надалі за текстом іменується «комісійна винагорода») складає 1,5% в день від початкового розміру позики відповідно пп.1.1.1. Договору.

Відповідно до п.п. 1.1.3, 1.1.4 Договору нарахування процентів та комісій за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою.

Пунктом 1.1.5 Договору визначено строк повернення позики (термін платежу): 09 квітня 2020 року.

Строк дії Договору до повного виконання Позичальником зобов`язань за Договором (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п.п. 4.1-4.2 Договору Позичальник зобов`язується повністю повернути Позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені Договором, не пізніше 09 квітня 2020 року. Сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів і комісійна винагорода за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору та розміщується в Особистому кабінеті.

Обчислення строку користування позикою та нарахування процентівта комісії за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника) до строку повернення позики, зазначеному в пп.1.1.5. Договору включно (. 4.3 Договору).

Вказаний договір ОСОБА_1 підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «s98g2w5w».

Також, сторонами підписано графік платежів до Договору позики № 151534 від 11.03.2020 та паспорт позики.

Факт отримання позивачкою коштів у позику підтверджується наявним в матеріалах справи листом ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс», відповідно до якого останнє на підставі договору №04/08-17 ПК про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 04.08.2017 надавало ТОВ «ФК «Гелексі» послуги з переказу грошових коштів фізичним особам, без відкриття рахунку. Повідомляється, що було успішно перераховано грошові кошти на рахунок отримувача, деталі операції: платник ТОВ «ФК «Гелексі» (), отримувач ОСОБА_1 , номер транзакції в системі: , номер операції: 203986773, дата проведення платежу 11.03.2020, сума платежу 5000,00 грн, банк-емітент платіжної картки отримувача коштів Raiffeisen Bank Aval, номер банківської картки отримувача коштів - № НОМЕР_2 .

Також позивачем до матеріалів справи надано витяг з договору № 04/08-17ПК про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 04.08.2017, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» та ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі».

На підтвердження заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого ОСОБА_1 має заборгованість за договором позики № 151534 від 11.03.2020 у загальному розмірі 25249,50 грн. Відсотки та комісії за користування позикою нараховувалися з 11.03.2020 по 06.08.2020 включно.

Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ «ФК «Гелексі» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі -ЦК України).

Статтею 634 ЦК Українипередбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін уформулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2, 3ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Нормоюстатті 639 ЦК Українипередбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Законупередбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Законувважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно ізстаттею 64 Цивільного процесуального кодексу України,статтею 36 Господарського процесуального кодексу Українитастаттею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістомстатті 12 цього Законуякщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідност. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та ОСОБА_1 11.03.2020 укладено договір позики № 151534, ТОВ «ФК «Гелексі» умови кредитного договору виконало належним чином, надавши відповідачці грошові кошти у позику. Однак, відповідачка належним чином свої зобов`язання не виконала, у визначені договором строки погашення заборгованості не здійснила, внаслідок чого у відповідачки перед позивачем склалась заборгованість.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідачкою факт отримання грошових коштів у позику не заперечується.

Щодо вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками та комісіями суд зазначає наступне.

Договором позики визначено строк повернення позики 09 квітня 2020 року. Як зазначено у п. 4.3 Договору позики, обчислення строку користування позикою та нарахування процентів та комісії за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника) до строку повернення позики, зазначеному в пп.1.1.5. Договору включно.

Отже, Договором позики визначено строк, за який позикодавець має право нараховувати відсотки та комісії за користування позикою (до 09.04.2020 включно).

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 151534 від 11.03.2020, з 10.04.2020 позикодавцем було продовжено нарахування відсотків та комісій, які нараховувалися до 06.08.2020 включно.

Разом з тим, як зазначено у висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа N 910/4518/16), де викладені такі правові висновки.

Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

З урахуванням наведеного, оскільки належних доказів продовження строку дії договору після 09.04.2020 матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що нарахування процентів за користування позикою після спливу цього строку є безпідставним і з відповідачки вони стягненню не підлягають.

Тому, на думку суду, розмір заборгованості слід визначати з урахуванням погодженого строку нарахування відсотків та комісій, а саме до 09.04.2020 включно у розмірі 7189,50 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за сумою позики, 14,50 грн заборгованість за відсотками, 2175,00 грн заборгованість за комісіями.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи відповідачки про застосування строку позовної давності суд відхиляє, з наступних підстав.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції, чинній з 17.03.2022 по 29.01.2024) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України, було продовжено спочатку на період дії карантину, а потім - на період воєнного стану.

Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (чинного з 30.01.2024 по 04.09.2025) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким , чином, з 30.01.2024 строк позовної давності зупинився.

З 04.09.2025 набув чинності Закону України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" від 14.05.2025 № 4434-IX, яким зазначений пункт виключено.

Згідно з ч.3 ст.263 ЦК України від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Враховуючи наведені вище положення закону, дату закінчення строку кредитування (09.04.2020), трирічний строк позовної давності (09.04.2023), дату виключення положень про зупинення строку позовної давності (04.09.2025) та дату звернення до суду з цим позовом (17.11.2025), доводи відповідачки про сплив строку позовної давності є помилковими, а заява про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, беручи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені на 28,47%, слід стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог : витрати на сплату судового збору в розмірі 689,83 грн та 1423,50 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.4, 10-13, 76-81, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.263-265, 268, 273-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальність «ФК «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» заборгованість за договором позики № 151534 від 11.03.2020 у розмірі 7189,50 грн (сім тисяч сто вісімдесят дев`ять гривень 50 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 689,83 грн (шістсот вісімдесят дев`ять гривень 83 коп.), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1423,50 грн (одна тисяча чотириста двадцять три гривні 50 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі», місцезнаходження за адресою: 01054, м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, буд. 10/1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 30.01.2026.

Суддя О.С. Сеник