ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1654/26 Справа № 214/3615/25 Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Кривий Ріг

справа № 214/3615/25

Дніпровський апеляційний суд ускладі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2025 року, яке ухвалено суддею Євтушенко О.І. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 14 жовтня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (надалі - АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивова на тим, що відповідач звернувся до АТ «Акцент-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

17 серпня 2024 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви б/н, згідно з якою позичальник отримав кредит у розмірі 50 000 грн, строком на 24 місяці (тобто до 16 серпня 2026 року), зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 75 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказаний кредитний договір складається із Заяви клієнта та Графіку погашення кредиту.

Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, що є аналогом власноручного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.11 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» та/або Паспорта споживчого кредиту «Швидка готівка» сторони узгодили, що у випадку порушення позичальником зобов`язання з погашення заборгованості, він сплачує банку пеню у розмірі 0,07 % (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 % суми простроченого платежу.

Також, позивач зазначив, що, у відповідності до п. 6 Розділу IV «Прикінцеві таперехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набирав чинності 24 грудня 2023 року, плюс 30 днів), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертоюстатті 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498- IX (набрав чинності 24 грудня 2023 року, + 30 днів = 23 січня 2024 року) вимога пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498- IX не поширюється, та нарахування пені не забороняється.

Відповідач підтвердив свою згоду на прийняття Умов та Правил надання банківських послуг.

Отже, порядок нарахування та умови погашення кредиту, відсотків та відповідальність за порушення кредитного договору передбачена положеннями такого договору.

Банк у повному обсязі виконав умови договору.

Відповідач не виконав своїх зобов`язань, на підставі чого заборгував банку 70 964 грн 37 коп, що включає: заборгованість за кредитом 48 700 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 20 206,81 грн, пеню 2 057,56 грн.

Враховуючи, що добровільно сплатити суму боргу відповідач не бажає, позивач просив суд стягнути з відповідача наявну заборгованість у вказаному вище розмірі, разом із судовими витратами.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 лютого 2024 року, станом на 23 квітня 2025 року, в загальному розмірі 68 906 грн 81 коп, яка включає: заборгованість за кредитом 48 700 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 20 206 грн 81 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» 2 349 грн 73 коп в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимогвідмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ «Акцент-Банк» просить рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимогах скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що при відмові у стягненні пені суд посилається на п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, однак, Цивільний кодекс в даному питанні не є спеціальною, а загальною нормою законодавства, тому і не підлягає застосуванню, оскільки спеціальною нормою є Закон України «Про споживче кредитування».

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ «Акцент-Банк».

20 травня 2024 року ОСОБА_1 підписав заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, а також анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» №б/н, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.а-bank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві. Крім того, відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису, що буде використовуватись ним для вчинення правочинів та платіжних операцій.

Цього ж дня ОСОБА_1 подав заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком на таких умовах: вид кредиту кредитний ліміт на поточний рахунок, тип кредитування рахунку, мета отримання кредиту споживчі цілі. Пільговий період користування кредитом складає 62 дні за ставкою 0,000001 %. У разі виходу з пільгового періоду на кредит застосовуватиметься процентна ставка 3,4% на місяць. Строк кредитування (строк дії кредитної лінії) 240 місяців, сума кредитного ліміту від 1 000 грн. до 200 000 грн.

У подальшому, 17 серпня 2024 року ОСОБА_1 надав банку заяву про надання послуги «Швидка готівка» за №АВН0СТ71978034, на підставі якої отримав кредит у розмірі 50 000 грн 00 коп строком кредитування на 24 місяці з 17 серпня 2024 року до 16 серпня 2026 року зі сплатою процентів за ставкою 75,00 % річних (денна процентна ставка 0,13%).

Згідно з п.п.9, 11 номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 662598. Погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок НОМЕР_1 .

Загальна сума кредиту до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків, комісій (загальна вартість кредиту) становить 98 645 грн. 27 коп. (п.10)

Також, за допомогою електронного підпису, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», де вказано основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: сума/ліміт кредиту 50 000 грн 00 коп, строк кредитування 24 місяці, мета отримання кредиту придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, спосіб надання кредиту безготівковим шляхом; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка 75% річних, тип процентної ставки фіксована, порядок зміни процентної ставки не передбачено, загальні витрати за кредитом 48 645 грн 27 коп, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 98 645 грн 27 коп, реальна річна процентна ставка 109,02% річних; порядок повернення кредиту: розмір щомісячного платежу - 4 110 грн 22 коп, кількість щомісячних платежів - 24.

Крім того, за допомогою електронного підпису відповідачем підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, де вказано дату платежу (до останнього числа кожного місяця), суму платежу за розрахунковий період 4 110 грн 22 коп (що включає тіло кредиту та нараховані проценти).

АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало перед ОСОБА_1 та надало позичальникові грошові кошти у розмірі 50 000 грн 00 коп, що підтверджується копією меморіального ордеру № TR.38857091.28891.65455 від 17 серпня 2024 року.

Відповідачем ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів за користування ним у порядку та строки, узгоджені сторонами.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором, внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань станом на 27 квітня 2025 року, заборгованість по кредиту склала 70 964 грн 37 коп, що включає: заборгованість за кредитом 48 700 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 20 206,81 грн, пеню 2 057,56 грн.

Зважаючи на те, що позивач АТ «Акцент-Банк» в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в частині відсутності правових підстав для стягнення пені, у визначеному позивачем розмірі, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк»до ОСОБА_1 про стягнення пені у розмірі 2 057,56 грн, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, суд виходив з того, що за положеннями пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем.Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина першастатті 14 ЦК України).

Критерії правомірностіпримусу суб`єктацивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів.

Так, у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №758/5318/23зроблено висновок, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

З урахуванням викладеного, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачкою грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору №б/н від 24лютого 2024 року, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на що суд першої інстанції правильно звернув належну увагу та правильно застосував.

Доводи апеляційної скарги, зазначених висновків суду не спростовують, зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, а тому не заслуговують на увагу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 січня 2026 року.

Головуючий:

Судді: