УХВАЛА

29 січня 2026 року

м. Київ

справа № 754/7696/25

провадження № 61-557ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Числовська Ірена Вітольдівна, на постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та

зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та зустрічним позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом, просив зобов`язати

ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом:

- вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 ;

- передачі ОСОБА_2 дублікатів ключів від вхідних дверей до квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із зустрічним позовом, просила встановити порядок користування вказаною квартирою, а саме: виділити їй у користування кімнату площею 18,5 кв. м, а ОСОБА_2 - житлові кімнати площею 14,5 кв. м та 14,7 кв. м, місця загального користування залишити в спільному користуванні сторін.

В ході судового розгляду справи представник ОСОБА_1 - адвокат Числовська І. В. звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до якої просила суд:

- накласти арешт на 6382/10000 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом заборони її відчуження у будь-який спосіб;

- накласти заборону державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі будь-яким акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам, органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав їх обтяжень, зміни до таких записів щодо 6382/10000 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на 6382/10000 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом заборони її відчуження у будь-який спосіб;

- накладення заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі будь-яким акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам, органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав їх обтяжень, зміни до таких записів щодо 6382/10000 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Спаського А. Ю. задоволено. Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

08 січня 2026 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Числовська І. В. подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року (повний текст постанови складено 05 січня 2026 року) у справі № 754/7696/25, яку просить скасувати, залишивши в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскаржена постанова апеляційного суду, ухвалена без урахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема щодо можливості застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно у справах немайнового характеру, а також щодо критеріїв оцінки співмірності заходів забезпечення позову.

Вважає, що апеляційний суд обмежився формальним аналізом характеру заявлених вимог і того факту, що спір є немайновим, при цьому не дослідивши питання чи може відчуження спірної частки квартири, до вирішення справи по суті, призвести до ускладнення або фактичного нівелювання судового захисту прав ОСОБА_1 , оскільки відчуження спірної частки квартири до встановлення порядку користування житловим приміщенням об`єктивно призводить до зміни правового та фактичного стану спірних правовідносин, створює необхідність процесуальної заміни сторони або залучення нових учасників справи. Натомість апеляційний суд не надав належної оцінки документально підтвердженому ризику відчуження спірної частки квартири та обмежився формальним посиланням на обов`язковість майбутнього рішення для нового співвласника майна.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено, чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричиненню значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед не може бути визначено результат розгляду справи по суті спору.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 травня

2020 року у справі № 755/15345/17-ц, від 21 квітня 2022 року у справі

№ 592/7729/18, від 30 серпня 2023 року у справі № 753/23090/21.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду підтвердила наведені вище висновки та додатково зауважила, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами;

2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду;

3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у розглядуваній справі предметом спору за зустрічним позовом є встановлення порядку користування квартирою між її співвласниками.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції врахував предмет спору, співмірність запропонованих заявницею заходів забезпечення позову та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що невжиття запропонованих заходів забезпечення у подальшому може утруднити ефективний захист або поновлення прав та інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких остання звернулась до суду із зустрічним позовом, або виконання рішення суду щодо визначення порядку користування квартирою.

Крім того, апеляційний суд правильно звернув увагу, що можливе рішення суду про встановлення порядку користування квартирою, після набрання ним законної сили буде обов`язковим як для ОСОБА_2 так і його правонаступників.

Доводи заявниці фактично спрямовані на накладення арешту на частку квартири, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 24 вересня

2024 року у справі № 754/16572/21 про поділ майна подружжя, у зв`язку із тим, що заявниця не погоджується з цим рішенням суду та оскаржила його в касаційному порядку.

Однак у розглядуваній справі № 754/7696/25 вирішується спір про порядок користування квартирою, а не про її поділ між сторонами.

Крім того, за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2025 року (провадження

№ 61-1642ск25) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Деснянського районного суду міста Києва

від 24 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 21 січня 2025 року у справі № 754/16572/21, а ухвалою Верховного Суду від 26 серпня 2025 року (провадження № 61-1642ск25) зупинено виконання вказаного рішення Деснянського районного суду міста Києва до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про забезпечення позову є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Числовська Ірена Вітольдівна, на постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року у справі № 754/7696/25.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников