Справа № 442/9194/25
Провадження № 2/442/292/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі - головуючої судді - Курус Р.І., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

04.12.2025 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,8 кв.м., житловою площею 18.1 кв.м., яка була придбана за час шлюбу подружжя ОСОБА_3 та належить відповідачці на праві власності.

04.12.2025 суддею отримано відповідь №2089452 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача.

Ухвалою від 08.12.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 13.01.2026 року.

Поштова кореспонденція надсилалась відповідачу за встановленим місцем реєстрації та отримана нею особисто 24.12.2025.

13.01.2026 сторонами подано спільну заяву, у якій зазначили, що з метою мирного врегулювання спору на підставі взаємних поступок досягнули мирової угоди, просять розгляд справи здійснити у їхній відсутності та мирову угоду затвердити.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши мирову угоду та матеріали цивільної справи, вважає заяву про затвердження мирової угоди обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Стаття 207 ЦПК України зазначає, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоди сторони можуть вийти за межи предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Таким чином, за змістом даної норми закону, суд має перевірити, чи умови мирової угоди не суперечать закону, а саме чи дотриманий сторонами процесуальний порядок звернення, чи дійсно укладено мирову угоду, який її зміст, чи зрозуміло, чітко, однозначно, безумовно викладено умови, чи стосується угода предмету спору, чи всі умови угоди підлягають примусовому виконанню, чи в результаті ліквідується спір між сторонами.

Встановлено, що умови мирової угоди викладені сторонами в письмовому вигляді, ними а також повноважними представниками підписані. Зі спільної заяви про затвердження мирової угоди вбачається, що сторонам зрозумілі наслідки затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦПК України, укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України, виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року №2 встановлено, що у разі якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Вивчивши умови мирової угоди, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вона не суперечить закону, стосується лише прав та обов`язків сторін, умови мирової угоди не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, в тому числі й держави, а тому дійшов висновків про можливість затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 207, 208, 255, 256, 260 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Затвердити мирову угоду, укладену 13 січня 2026 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , за якою:

Визнати за ОСОБА_4 у порядку поділу спільного майна подружжя право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,8 кв.м, житловою площею 18,1кв.м.

ОСОБА_2 підтверджує отримання грошової компенсації від ОСОБА_4 у розмірі 13000, 00 дол. США (тринадцять тисяч доларів) за відступлення у порядку поділу спільного майна подружжя своєї частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

У випадку невиконання сторонами мирової угоди, мирова угода виконується в примусовому порядку.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13 січня 2026 року.

Суддя Курус Р.І.