Справа № 708/1470/25
Провадження № 2/708/72/26
УХВАЛА

26 січня 2026 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А. О. розглянув у приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання сторонам строку для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Єлісєєва Л. О. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.01.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 74.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 15.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до розгляду із повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу суду направив заяву, у якій просив суд надати сторонам строк на примирення. На обґрунтування поданої заяви зазначив, що у 2025 році через повномасштабне збройне вторгнення рашистів в Україну позивачка ОСОБА_2 разом із донькою виїхала за кордон з міркувань безпеки доньки. Цей виїзд не був проявом небажання зберігати шлюб чи розривати сімейні відносини із ним, а був вимушеним кроком, обумовленим воєнним станом та ризиками для життя і здоров`я дитини. Наразі сторони проживають окремо, проте ОСОБА_1 і надалі сприймає позивачку як свою дружину, вважає її членом сім`ї. Наразі він має реальний та щирий намір відновити спільне проживання та сімейне життя, як тільки це стане можливим з огляду на обставини життя. Відповідач має намір зберегти шлюб також з метою забезпечення найкращих інтересів доньки та збереження емоційного зв`язку з обома батьками для дитини. Зі свого боку він не вчиняв та не вчиняє жодних дій, спрямованих на остаточний розрив сімейних стосунків, не має намірів створювати нову сім`ю чи розривати зв`язок доньки із батьком. Зі свого боку він зацікавлений у налагодженні конструктивного діалогу з дружиною, вирішенні наявних непорозумінь мирним шляхом, у тому числі із залученням у разі потреби сімейного психолога або медіатора. Тому просив суд надати сторонам строк на примирення тривалістю 6 місяців.

У визначений судом день та час проведення судового розсліду справи учасники не з`явились.

Представник позивачки - адвокат Єлісєєв Д. О. до поданої суду позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки. Позов підтримав та просив суд його задовольнити. Окремо зазначив, що позивачка ОСОБА_2 заперечує проти надання сторонам строку на примирення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. За таких обставин його неявка не перешкоджає розгляду заявленого клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд за наслідками розгляду клопотання відповідача про надання сторонам строку на примирення, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

На підставі ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Право на припинення шлюбних відносин надано кожному із подружжя та гарантовано нормами статті 56 Сімейного кодексу України. Серед іншого вказана норма закону містить заборону впливу на волю одного із подружжя, оскільки регламентує, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 5 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України на суд покладено обов`язок сприяти примиренню сторін.

У свою чергу зі змісту ст. 111 СК України установлено, що суд може вживати заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Аналіз норм Сімейного кодексу України дає підстави для висновку, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно надання сторонам строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.05.2019 (справа № 442/6319/16-ц).

Діючим законодавством не надано визначення поняття «моральні засади суспільства», тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд враховує положення ст. 24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Шлюб часто визначають не лише як юридичний акт, а як союз, що базується на дружбі та партнерстві. Щасливий шлюб вимагає спільних цінностей та спільного бачення майбутнього.

Аналізуючи заявлене відповідачем клопотання про надання сторонам строку на примирення, та наведене у позовній заяві та додатково зазначене у заяві про розгляд справи у відсутність категоричне заперечення позивачки ОСОБА_2 щодо надання сторонам строку на примирення, суд ураховує фактичні відносини між сторонами. Зокрема, наявність конфліктів та непорозумінь між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , їх тривалість, про що зазначено у позовній заяві, тривалість перебування справи на стадії судового розгляду, а саме більше одного місяця, та відсутність зміни ставлення до заявленого позову у позивачки ОСОБА_2 . Також суд ураховує, що протягом тривалого часу за твердженнями позивачки сторони намагалися примиритися, проте позитивних результатів не досягли, наразі проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Наведені обставини на переконання суду є безумовним підтвердженням втрати сторонами спільних інтересів та відсутності будь-яких перспектив відновлення шлюбних стосунків. Оцінюючи фактичні взаємовідносини сторін суд також зважає, що наразі позивачка ОСОБА_2 перебуває за кордоном, у свою чергу через запровадження у країні воєнного стану, який наразі продовжений до 04.05.2026, відповідач обмежений у можливості виїхати за межі України. Наявна в державі безпекова ситуація, що за твердженнями відповідача слугувала передумовою виїзду позивачки за кордон, нажаль поки що не покращилася, відповідно можливість повернення ОСОБА_2 на територію нашої держави виключається.

Ураховуючи все наведене у сукупності на переконання суду надання навіть максимального строку на примирення не буде дієвим заходом для примирення сторін, відповідно задоволення клопотання ОСОБА_1 є недоцільним, тому суд дійшов висновку, що воно не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 55, 111 СК України, ст. ст. 211, 247, 258-260, 268, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання сторонам строку для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 29.01.2026.

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ