Справа №487/4502/25
Провадження №2/487/249/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Щербатюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кузьміних І.М., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 28.05. на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/3 частки до 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно та до досягненню дитиною повноліття, також про зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2024 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з частки до 1/5 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що продовжує навчання.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначили, що на підставі судового наказу та рішення суду з позивач стягуються аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 19.05.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, з позивача стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 18.11.2024 і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років. Позивач на теперішній час немає змоги сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки його матеріальне становище істотне погіршилось, також на його утриманні перебуває мати ОСОБА_4 , яка хворіє на цукровий діабет 2 типу, має інші супутні хвороби, тому постійно потребує підтримки медичними препаратами та лікування, позивач є єдиним хто утримує мати, оскільки його батько помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач з 2019 по 2024 роки не працював, тому не міг сплачувати аліменти, у зв`язку з чим виникла заборгованість 152776,84 грн. 25.10.2023 позивач був вимушений взяти кошти в борг для погашення заборгованості по аліментам, яку сплатив 27.10.023 у розмірі 15 тис. грн., а також повторно взяв гроші в борг 12.12.2024. Станом на теперішній час позивач має не постійний та неофіційний заробіток, якого недостатньо для задоволення потреб на харчування, придбання ліків для матері та повну сплату аліментів.

Ухвалою від 08.07.2025 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.

25.08.2025 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Канівець Г.В. подала до суду відзив на позовну заяву, просила в задоволенні позову відмовити посилаючись на відсутність доказів щодо утримання позивачем його матері ОСОБА_4 , купівлю їй ліків, враховуючи, що вона є пенсіонерка та отримує пенсію, мешкає не з сином та не перебуває на його утриманні. Крім того, те що позивач не працював тривалий час не є підставою для не утримання своїх дітей, враховуючи, що ОСОБА_3 , 2016 року народження страждає на епілепсію та всі ці роки відповідач самостійно утримує своїх дітей та лікую доньку, позивач свідомо ухиляється від свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей, у зв`язку з чим виникла заборгованість по аліментам. При цьому, позивач знаходить кошти для утримання себе, мати, сплачувати послуги адвоката. Отже, позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його матеріального стану.

16.10.2025 представник відповідач подала до суду заяву про долучення доказів.

Ухвалою від 28.10.2025 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

21.01.2026 адвокат Кузьміних І.М. подала до суду заяву про розгляд справи за її та позивача відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення.

21.01.2026 адвокат Канівець Г.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог заперечує з підстав зазначених у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання яких судовим наказом, виданим Заводським районним судом м. Миколаєва від 28.05.2021 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19.05.2021 і до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2024 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, стягнути аліменти у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 18.11.2024 і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про охорону дитинства" всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі №682/2454/22 (провадження № 61-10748св23), від 08 січня 2025 року у справі № 567/1462/23 (провадження № 61-6943св24), від 12 березня 2025 року у справі № 522/8836/23 (провадження № 61-9384св24).

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 , зокрема посилався на те, що у нього змінився у сторону погіршення матеріальний стан, оскільки він з 2019 по 2024 роки не працював, на теперішній час має не постійний та неофіційний заробіток, на його утриманні перебуває мати ОСОБА_4 , яка має ряд хронічний захворювань, тому потребує постійного лікування.

Проте, надані позивачем докази не свідчать, що у відбулася зміна сімейного і матеріального стану, після ухвалення судових рішень, оскільки на час винесення судового наказу від 28.05.2021 та судового рішення від 17.12.2024, як сам зазначає позивач він не працював з 2019 по 2024 роки.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що мати позивача на час винесення судового наказу 28.05.2021 та судового рішення від 17.12.2024, вже була непрацездатною особою є пенсіонеркою з 29.03.2004, отже така обставина не є такою, що виникла після призначення цих аліментів, належних та допустимих доказів щодо перебування її на утриманні позивача, у тому числі постійне придбання ним ліків для матері та те, що вона захворіла на цукровий діабет та інші супіні захворювання після ухвалення судом рішень про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей, суду не надано.

Крім того, суду позивачем не надано жодних доказів на підтвердження дійсного розміру його доходів, оскільки те, що позивач з 2019 року не працює не підтверджує неможливості отримання ним інших доходів та працевлаштування на роботу, оскільки позивач є особою працездатного віку, а також доказів наявності або відсутності в нього рухомого та нерухомого майна, банківських рахунків, тощо. Судом також враховується, що доказів того, що позивач перебував або перебуває на обліку як безробітний в будь-яких центрах зайнятості України, суду не надано.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану та зміна сімейного стану.Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2024 розмір аліментів, що стягується з позивача, відповідає вимогам сімейного законодавства, враховуючи, що позивач є працездатною особою, має можливість заробляти на життя своєю працею, а зменшення розміру стягнутих аліментів, без доведення погіршення його майнового становища та зміни сімейного стану, не буде спрямовано на належне забезпечення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є повнолітньою, але продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2024, то в задоволенні його позовних вимог в цей часті слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на підставі судового наказу, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 28.05.2021, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цей частині.

Так, судовим наказом, виданим Заводським районним судом м. Миколаєва від 28.05.2021, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 19.05.2021 і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ст.. 161 ч.1 п. 4 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

При цьому, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день звернення до суду з даним позовом досягла повноліття, продовжила навчання та на її утримання з позивача стягнути аліменти рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2024, у розмірі частки, починаючи з 18.11.2024 і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Відповідно до ст.. 183 ч.1, 2,3 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Крім того суд звертає увагу на рівність прав і обов`язків батьків щодо дитини, зокрема щодо її утримання.

Посилання представника відповідача, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з захворюванням, потребує постійного лікування, є підставою для стягнення з батька дитини додаткових витрат на її лікування.

Таким чином, з огляду на передбачені п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає зменшенню до 1/4 частки всіх видів доходів позивача, але не більше десяти прожиткових мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.01.2026 до досягнення дитиною повноліття.

Також суд приймає до уваги, що такий розмір аліментів не суперечить вимогам сімейного законодавства та є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Керуючись ст. ст.4, 13, 80, 81, ч.1 ст.141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.05.2021 справа №487/3362/21, до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.01.2026 до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя С.М. Афоніна

Повний текст рішення складено 03.02.2026.