Провадження №: 6/336/21/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л, за участі секретаря судового засідання Степливої Т.В., заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи Железняка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Гайдаш Ольги Сергіївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про надання дозволу на реалізацію майна боржника,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Гайдаш О.С. звернулась до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з поданням про надання дозволу на реалізацію майна боржника.

В обґрунтування заяви зазначила, що на виконанні у Лівобережному відділі державної виконавчої служби у м.Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) перебуває зведене виконавче провадження №75652471, до складу якого входять:

-виконавче провадження № 75641515 з виконання виконавчого листа по справі №336/1577/21, виданого 12.07.2024 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 443 682,03 грн.;

-виконавче провадження №75641224 з виконання виконавчого листа по справі №336/1577/21, виданого 12.07.2024 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 100 000,00 грн.;

-виконавче провадження № 79327111 з виконання виконавчого листа по справі №336/5899/22, виданого 01.08.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь державного бюджету судового збору у розмірі 3315,00 грн.

Заявник зазначає, що в ході здійснення зведеного виконавчого провадження №75652471 виконавцем не виявлено грошових коштів або рухомого майна боржника, достатніх для погашення заборгованості за виконавчими документами. На сьогоднішній день залишок боргу перед стягувачем за зведеним виконавчим провадженням №75652471 складає 546 997,03 грн. з урахуванням судового збору. Сума боргу значно перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати (160 тисяч гривень), а отже звернення стягнення на житло боржника є доцільним, співмірним та необхідним для забезпечення своєчасного виконання рішення. В ході виконавчого провадження встановлено, що боржнику на праві власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 та частина житлового будинку, а саме 2/3 частини за адресою: АДРЕСА_2 . За адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано чотири повнолітні особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та одна неповнолітня особа ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 23.10.2025 державним виконавцем відділу арештоване і описане майно боржника 2/3 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Державним виконавцем направлено запит до Районної адміністрації ЗМР по Заводському району щодо надання дозволу на реалізацію 2/3 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Орган опіки і піклування такого дозволу не надав, у зв`язку із чим заявник змушений звернутись до суду. Посилаючись на викладені обставини просить подання задовольнити та надати дозвіл на реалізацію 2/3 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках зведеного виконавчого провадження №75641515.

Заявник в судове засідання не з`явилась.

Боржниця ОСОБА_1 проти заявленого подання заперечила, пояснила, що прописала сім`ю з дітьми, які не мають іншого житла, в родинних стосунках з ними не перебуває.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 на задоволенні подання наполягали, зазначивши, що є рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів яке вона добровільно не виконує та навмисно зареєструвала в помешканні, що їй належить, неповноолітню особу.

Дослідивши подання та матеріали додані до нього, суд дійшов висновку про його задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Шевченківським районним судом м.Запоріжжя видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, а саме: виконавчий лист у справі №336/1577/21 виданий 12.07.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, виконавчий лист у справі №336/1577/21 виданий 12.07.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 443682,03 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, виконавчий лист у справі №336/5899/22, виданий01.08.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3315,00 грн.

На підставі зазначених вище виконавчих листі державним виконавцем Лівобережного відділу ДВС у м.Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) Святченко Є.В. винесено відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП №375641224 від 29.07.2024, ВП №75641515 від 29.07.2024, ВП №79327111 від 13.10.2025 відповідно.

Старшим державним виконавцем Лівобережного відділу ДВС у м.Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) Манделюком Д.П. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 23.10.2025 у ВП №75641515, а саме: 2/3 частки будинку за адресою: АДРЕСА_2 (загальною площею 59 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м. (літ.А).

Зазначена вище частка житлового будинку належить на праві спільної часткової власності боржнику ОСОБА_1 , що також підтверджується відповіддю №2286778 від 29.01.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За відомостями департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, за адресою: м.Запоріжжя, пров. Віденський, буд.4 зареєстровано чотири повнолітні особи та одна неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району Федора МАЙЕРА, вих..№3230/01-34/22.01-1741 від 11.09.2025, відмолено старшому державному виконавцю Лівобережного відділу ДВС у м.Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) Д.Манделюку у задоволенні вимоги щодо надання дозволу на реалізацію майна боржника ОСОБА_1 , а саме: 2/3 частки будинку АДРЕСА_2 , в якому зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З пояснень, які надала в судовому засіданні ОСОБА_1 слідує, що неповнолітня дитина ОСОБА_7 не перебуває з боржницею в родинних відносинах.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Згідно зі ст.17 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або інші законні представники не мають права без дозволу органу опіки та піклування, наданого відповідно до закону, вчиняти від імені малолітньої дитини правочини, визначені частиною другою статті 177 Сімейного кодексу України. Інші права дитини на майно та порядок їх захисту встановлюються законами України.

Згідно ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо житлових приміщень не допускається. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав, інших прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.06.2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1301/29431 (далі - Порядку реалізації майна), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

У пункті 30 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція з організації примусового виконання рішень), у чинній редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, які, зокрема, додаються до заяви на реалізацію арештованого майна.

Схожі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25.11.2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19) від 10.10.2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19).

З наведеного встановлено, що передача на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду є неможливою.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час розгляду подання суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.02.2023 справа № 2-537/11, провадження № 61-5415св22, а також схожі висновки у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2019 року в справі №718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19) від10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19).

Оскільки рішення суду не виконується належним чином, в будинку АДРЕСА_2 зареєстрована неповнолітня дитина, яка не є членом сім`ї власника ОСОБА_1 , а заявник просить надати дозвіл на реалізацію лише 2/3 частин зазначеного будинку, суд вважає за можливе задовольнити подання заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Гайдаш Ольги Сергіївни та надати дозвіл на реалізацію майна боржника ОСОБА_1 , а саме: 2/3 частин будинку за адресою: АДРЕСА_2 в якому зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках виконавчого провадження №75641515.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 353, 435 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Гайдаш Ольги Сергіївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про надання дозволу на реалізацію майна боржника - задовольнити.

Надати дозвіл на реалізацію 2/3 частин будинку за адресою: АДРЕСА_2 в якому зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках виконавчого провадження №75641515.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя П.Л. Коваленко