Справа №672/74/26
Провадження №2-о/672/12/26
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

29 січня 2026 року м. Городок

Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Рибачук О.Г., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Городоцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області ЦМУЮ (м.Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства,

встановила:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення батьківства. Заінтересованими особами зазначила - Городоцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області ЦМУЮ (м.Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ознайомившись зі змістом заяви, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності відсутності неоспорюваних прав.

Справи за заявами про встановлення фактів батьківства, враховуючи зміст норм ст.130 СК України розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст.128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження.

У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть того, батьківство кого встановлюється, а у другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем або позивачем у справі.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), №361/2653/15-ц (провадження № 61-2239св21) від 15 квітня 2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини, чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України.

Разом з тим, як зазначено у ч.ч.3,4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із встановленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Окрім того, до заінтересованих осіб не можуть бути віднесені органи державної влади та місцевого самоврядування та інші організації, яким закон надає право засвідчити певний юридичний факт. Такі організації не є заінтересованими особами, тому що вони не визначають правових наслідків цього юридичного факту, а лише засвідчують, реєструють його. При цьому заявниці слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб по справі визначається залежно від мети встановлення факту.

Відповідно до ч. 1ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Отже, встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Зазначення у заяві мети встановлення факту, що має юридичне значення має важливе значення для правильного визначення кола заінтересованих осіб, а також для перевірки судом наявності спору про право.

Так, заявниця зазначила, що факт батьківства ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_5 необхідно встановити з метою оформлення спадкових прав.

Беручи до уваги наведені норми закону, заявницею вказано мету, з якою вона пов`язує встановлення факту батьківства, однак не зазначено вичерпне коло заінтересованих осіб, що прослідковується зі змісту заяви, зокрема синів ОСОБА_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших спадкоємців ОСОБА_4 (за наявності), тощо.

Враховуючи викладене, заявниці необхідно визначитись із колом заінтересованих осіб у справі, рішення у якій може в подальшому вплинути на їх права та обов`язки.

Окрім цього, відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок та підстави звільнення від сплати судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір». Частиною 3 ст.177 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, тощо.

Звертаючись до суду з заявою ОСОБА_1 зазначила в резолютивній частині заяви три вимоги, одночасно судовий збір сплачено лише за одну. Клопотань заявниці про звільнення від сплати судового збору матеріали справи не містять.

Згідно із п.4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подачу фізичною особою заяви у справі окремого провадження сплачується судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, заявниці необхідно доплатити судовий збір за вимогами заяви про встановлення батьківства в сумі 1331,20 грн, про що надати підтвердження суду.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак окремі документи, долучені до заяви на підтвердження обґрунтування вимог, є частково нечитабельними через неналежну якість їх копій. Це стосується копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть, паспорта ОСОБА_9 , свідоцтва про народження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Зі змісту зазначених документів неможливо встановити їх ідентифікуючі ознаки, а саме дати видачі, номери, прізвища, тощо.

Тому, заявниці необхідно надати копії зазначених доказів належної якості.

Отже, заявницею не дотримано вказаних вимог процесуального закону.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07 липня 1989 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, приходжу до висновку, що провадження у справі не може бути відкрито, а заяву необхідно залишити без руху з наданням позивачці строку на усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. 175, 185 ЦПК України,

постановила :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства залишити без руху та надати заявниці строк для усунення недоліків тривалістю п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Заявниці роз`яснюю, що у разі неусунення недоліків упродовж визначеного судом строку, заява вважатиметься не поданою та буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Олена РИБАЧУК