Справа № 149/1607/25
Провадження №2/149/77/26
Номер рядка звіту 38
У Х В А Л А

08.01.2026 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Павлюк О. О. ,

за участю секретаря Паламарчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Ухвалою суду від 10.06.2025 у даній справі відкрито загальне позовне провадження. Відповідачу надано строк для подання відзиву.

Протокольною ухвалою суду від 17.09.2025 за клопотанням представника відповідача явку представника позивача в судове засідання визнано обов`язковою для надання пояснень щодо заявлених позовних вимог, однак в судове засідання 27.11.2025 він не з`явився.

Ухвалою суду від 27.11.2025 явку представника позивача в судове засідання визнано обов`язковою для надання пояснень щодо заявлених позовних вимог.

У судове засідання 08.01.2026 представник позивача повторно не з`явився.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явивлись.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Згідно зі статті 55 Конституції України кожному гарантується право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 198 ЦПК України визначено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу;

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частини перша, друга, п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Таким чином, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив «:…. саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні».

В ході розгляду справи представником відповідача було заявлено клопотання про визнання явки представнка позивача обов`язковою. Підставою для такого клопотання стала спірність набуття відповідачем права вимоги від первісного коредитора - ПАТ "Банк Михайлівський". Протокольною ухвалою суду від 17.09.2025 явку представника позивача в судове засідання визнано обов`язковою для надання пояснень щодо заявлених позовних вимог, оскільки такі пояснення є необїідними для вирішення справи по суті, враховуюючи невизнання відповідачем позову, однак в судове засідання 27.11.2025 він не з`явився. Ухвалою суду від 27.11.2025 явку представника позивача в судове засідання визнано обов`язковою для надання пояснень щодо заявлених позовних вимог, однак в підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.Будь-яких письмових пояснень із приводу обставин, щодо яких його явка у судове засідання визнавалася обов`язковою, суду також не надано.

За таких обставин суд позбавлений можливості ухвалити законне і обгрунтоване рішення за відсутності осіб, які беруть участь у стправі, а повторна неявка належним чином повідомленого представника позивача, явка якого визнана судом обов`язковою, свідчить про нехтування ним обов`язків, визначених ЦПК України, та дає підстави суду для залишення позову без розгляду.

За встановлених обставин, суд вважає, що наявні підстави для залишення позову без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України, оскільки нез`явлення представника позивача з огляду на заперечення представником відповідача набуття права вимоги до ОСОБА_1 перешкоджає вирішенню спору. Клопотань щодо компенсації судових витрат, понесених відповідачем, які можуть бути розподілені при залишенні позову без розгялду (ст. 142 ЦПК України) до суду не заявлялося.

Керуючись ст.ст. 223,260, 261 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - залишити без розгялду на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторно звернутися до суду з позовом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Павлюк О. О.