Номер провадження: 22-ц/813/4472/26
Справа № 501/2272/17
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши справу №501/2272/17 за скаргою ОСОБА_1 на постанову заступника начальника відділу Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбенка Микити Олеговича за апеляційною скаргою Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі заступника начальника відділу Горбенка Микити Олеговича на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 вересня 2024 року у складі судді Смирнова В.В., -

в с т а н о в и в :

Стягувач ОСОБА_1 , звернувшись 15 липня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду (зареєстровано в суді 30 липня 2024 року) з вищеназваною скаргою, вказала, що на підставі судового наказу №501/2272/17, виданого 30 жовтня 2017 року Іллічівським міським судом Одеської області, ОСОБА_2 зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу). Згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 січня 2014 року №22 ОСОБА_2 вважається безвісти зниклим. Постановою заступника начальника Чорноморського ВДВС Горбенка М.О. від 06 червня 2024 року на підставі пункту 3 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження №55360554 про стягнення аліментів з посиланням на те, що боржник ОСОБА_2 є безвісти зниклим.

Постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною, так як передбачені законом підстави для закриття виконавчого провадження чітко визначені та є вичерпними. Згідно пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі визнання безвісно відсутнім боржника. ОСОБА_2 є безвісти зниклим та, відповідно, безвісно відсутнім у судовому порядку не визнаний. Про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження стало відомо 05 липня 2024 року.

Стягувач ОСОБА_1 просила:

визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбенка М.О. від 06 червня 2024 року про закінчення виконавчого провадження №55360554 та зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити право заявника);

стягнути судові витрати (а.с.1-4).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 01 серпня 2024 року відкрито провадження у справі (а.с.31).

Суб`єкт оскарження заступник начальника Чорноморського ВДВС Горбенко М.О. скаргу не визнав (а.с.48-50).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 09 вересня 2024 року за клопотанням заступника начальника Чорноморського ВДВС до участі у справі залучено ОСОБА_4 та військову частину НОМЕР_1 (статус даних осіб визначено як треті особи) (а.с.60).

Стягувачем ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 подано 10 вересня 2024 року заперечення, за змістом яких вказано, що відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У виконавчому провадженні №55360554 стягувачем є ОСОБА_1 , боржником є ОСОБА_2 . Норми цивільного законодавства не містять положень щодо участі третіх осіб на стадії здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (а.с.64).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 30 вересня 2024 року скаргу задоволено;

визнано неправомірною та скасовано постанову начальника Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбенка М.О. від 06 червня 2024 року про закінчення виконавчого провадження №55360554 та зобов`язано державного виконавця усунути порушення (поновити право заявника);

стягнуто з Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. (а.с.67-68).

Висновок суду мотивовано наступним. Підстави та порядок визнання осіб такими, що зникли безвісти за особливих обставин, та осіб, визнаних судом безвісно відсутніми, правові наслідки та статус таких осіб є різними. Визначення терміну «безвісно відсутній військовослужбовець», що міститься в пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, не змінює вказаного висновку та не суперечить йому. Оскільки ОСОБА_2 не визнавався судом безвісно відсутньою особою, то у державного виконавця не було підстав для закриття виконавчого провадження. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 15 липня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Котик Ф.І., передбачено гонорар у фіксованому розмірі 12000,00 грн., який заявник сплатила адвокату 15 липня 2024 року, що підтверджується копією договору та квитанцією банківської установи. Враховуючи, що скарга підлягає задоволенню, то у відповідності до положень статті 452 ЦПК України з органу державної виконавчої служби підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі заступника начальника відділу Горбенка М.О. на ухвалу суду від 30 вересня 2024 року.

В апеляційній скарзі Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі заступника начальника відділу Горбенка М.О. просить ухвалу суду першої інстанції від 30 вересня 2024 року в частині визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарги; просить ухвалу суду першої інстанції від 30 вересня 2024 року скасувати в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. та ухвалити нове рішення про відмову у стягнення витрат або зменшити розмір судових витрат до 400,00 грн. (а.с.70-75).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали полягає у неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права з огляду на наступне. Суд не повідомив належним чином про розгляд справи 30 вересня 2024 року; справа №501/2272/17 в Електронному суді відсутня; на електронну пошту відділу також жодні документи не надходили. Щодо обставин закінчення виконавчого провадження, то 03 червня 2024 року до Відділу надійшов лист з Військової частини НОМЕР_1 та витяг з наказу від 19 січня 2024 року, яким повідомлено, що ОСОБА_2 вважається безвісти відсутнім. Згідно пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Вищезазначена норма не передбачає визнання безвісно відсутнім боржника у судовому порядку. ОСОБА_2 мав статус військовослужбовця та його місцезнаходження було відомо на момент виконання бойового завдання. Натомість Цивільний кодекс України зазначає, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У зв`язку з цим відсутні підстави звертатись до суду для визнання фізичної особи безвісно відсутньою, оскільки ОСОБА_2 вже є «безвісно відсутнім військовослужбовцем». 06 червня 2024 року керуючись пунктом 3 частини 1 статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №55360554.

Боржник ОСОБА_2 є батьком двох дітей, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (відносно якого відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 зник безвісти передбачене пунктом 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується пропорційно 50% ОСОБА_7 та 50% ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_2 не отримує дохід, Військова частина НОМЕР_1 перераховує грошове забезпечення безпосередньо ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . При скасуванні постанови про закінчення виконавчого провадження №55360554 від 06 червня 2024 року та відновлення виконавчого провадження з грошового забезпечення ОСОБА_2 будуть утримуватись 25% аліменти як хоче скаржниця ОСОБА_7 та 37,5%, які будуть відраховуватись згідно Порядку №884, а ОСОБА_4 буде отримувати лише 37,5% замість 50%. Тобто, ОСОБА_2 фактично буде отримувати аліменти не від доходу ОСОБА_2 , а буде отримувати кошти, які безпосередньо повинні надійти згідно Порядку №884 ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до пункту 2 Постанови №884 під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби. Боржник ОСОБА_2 на момент зникнення мав спеціальний статус військовослужбовця.

Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. неспівмірні; скарга, що подана до суду, ідентична скарзі, що подана до відділу державної виконавчої служби. Надані до суду документи не містять детального опису робіт (наданих послуг), відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Постановою державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Конько С.М. від 12 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження №55360554 на боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з примусового виконання судового наказу №501/2272/17, виданого 30 жовтня 2017 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2017 року до повноліття сина, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).

ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » після реєстрації 26 травня 2021 року шлюбу з ОСОБА_9 (а.с.9).

Згідно витягу з Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 січня 2024 року №22 солдат за призовом ОСОБА_2 , стрілець-зенітник 2 відділення зенітно ракетного взводу 2 десантно-штурмового батальйону вважається безвісти зниклим 19 січня 2024 року поблизу населеного пункту Новомихайлівка (військовослужбовець брав безпосередню участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації) (а.с.41).

Постановою заступника начальника Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбенка М.О. від 06 грудня 2024 року виконавче провадження №55360554 на боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з примусового виконання судового наказу №501/2272/17, виданого 30 жовтня 2017 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2017 року до повноліття сина, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , закінчено на підставі пункту 3 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», припинено стягнення з заробітної плати боржника (підстава: згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №22 від 19 січня 2024 року ОСОБА_2 вважається безвісти зниклим; заборгованість за виконавчим документом відсутня) (а.с.13).

Постанова ВП №55360554 від 06 грудня 2024 року про закінчення виконавчого провадження є неправомірною з огляду на наступне.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, визнання безвісти відсутнім стягувача чи боржника.

Згідно Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 січня 2024 року №22 солдат за призовом ОСОБА_2 , стрілець-зенітник 2 відділення зенітно ракетного взводу 2 десантно-штурмового батальйону вважається безвісти зниклим 19 січня 2024 року.

«Вважати безвісти зниклим військовослужбовця» не є тотожним «визнання фізичної особи безвісно відсутньою».

Здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи (ч.1 ст.25).

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч.4 ст.25 ЦК України).

Згідно Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» №2505-УІІІ набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи (ч.1 ст.8); особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства України (ч.2 ст.9).

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних держава або безвісно відсутніх, яким передбачено, що «п.3. За військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону»; «п.6. Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації)».

Зникнення військовослужбовця не припиняє аліментних зобов`язань автоматично. Статус «безвісти зниклий» не зменшує обсяг цивільної правоздатності та не позбавляє обов`язку утримувати дитину.

Підстави, що передбачені пунктом 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» для закінчення виконавчого провадження №55360554 станом на 06 червня 2024 року були відсутні, відтак, оскаржувана постанова від 06 червня 2024 року про закінчення виконавчого провадження №55360554 є неправомірною, порушене неправомірним закінченням виконавчого провадження право стягувача ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №55369554 підлягає поновленню.

У виконавчому провадженні №55360554 сторонами виконавчого провадження є стягувач ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2

ОСОБА_4 як мати іншої дитини ОСОБА_2 , рівно як і Військова частина НОМЕР_1 не є сторонами виконавчого провадження, відповідно, залучення даних осіб до розгляду скарги стягувача ОСОБА_1 на постанову посадової особи органу державної виконавчої служби у виконавчому провадженні №55360554 є безпідставним.

Більш того, Розділ УІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» не передбачає залучення будь-яких осіб в якості третіх осіб.

Відповідно до положень статті 450 ЦПК України скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуюються; неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджають її розгляду.

Скаргу Захарченко О.В. по суті розглянуто судом у судовому засіданні 30 вересня 2024 року.

Матеріали справи не містять відомостей про повідомлення про дату, час і місце розгляду справи суб`єкта оскарження як то Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі заступника начальника відділу Горбенка М.О.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду скарги за відсутності належного повідомлення суб`єкта оскарження не спростовані, що відповідно до положень пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення по суті скарги.

Щодо судових витрат.

Розподіл витрат, пов`язаних з розглядом скарги, врегульовано статтею 452 ЦПК України. Відповідно до положень частини 1 даної статті судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Правову допомогу стягувачу ОСОБА_1 при зверненні до суду зі скаргою в порядку Розділу УІІ ЦПК України надано адвокатом Котик Ф.І. на підставі Договору про надання правової допомоги фахівцем в галузі права від 15 липня 2024 року, укладеним між Котик Ф.І. (свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №107 від 11 грудня 2002 року) та ОСОБА_1 , де розмір правової допомоги встановлений у вигляді гонорару у фіксованому розмірі 12000,00 грн. Згідно п.1.1 Договору предметом договору вказано «…надати правову допомогу по справі з оскарження рішення службових осіб Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні судового наказу №501/2272/17 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_3 » (а.с.18).

Згідно банківської квитанції від 15 липня 2024 року ОСОБА_1 сплачено ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 12000,00 грн. за послуги по Договору про надання правової допомоги від 15 липня 2024 року (а.с.19).

У поданій до суду скарзі ОСОБА_1 заявлено про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи; у мотивувальній частині скарги вказано про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. Договір про надання правової допомоги від 15 липня 2024 року та докази сплати витрат було додано до скарги (а.с.1-4, 18, 19).

ОСОБА_1 скаргу та додані до неї документи надіслала 15 липня 2024 року засобами поштового зв`язку Чорноморському ВДВС (а.с.27).

Суб`єкт оскарження скаргу та додані до неї документи отримав, надав суду першої інстанції клопотання про залучення третіх осіб та пояснення по скарзі, за змістом яких просив відмовити у задоволенні скарги, при цьому будь-які судження щодо витрат на правничу допомогу не висловлював (а.с.35-37, 48-50).

За загальним правилом статті 137 ЦПК України зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, суд може за клопотанням іншої сторони.

Розгляд скарги по суті суд першої інстанції здійснив 30 вересня 2024 року, при цьому суб`єкт оскарження не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що вплинуло на можливість заявити/не заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом скарги.

За таких обставин, заявлене в апеляційній скарзі мотивування щодо витрат приймається судом апеляційної інстанції як клопотання щодо їх зменшення, з огляду на що апеляційний суд у визначеному статтею 452 ЦПК України порядку розподілу витрат вважає обґрунтованим стягнення з органу державної виконавчої служби на користь заявника витрат, пов`язаних з розглядом скарги, в сумі 3000,00 грн.

Справа призначена ухвалою суду від 21 січня 2025 року до розгляду на 06 листопада 2025 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада»; учасники справи повідомлені судовими повістками та документом в електронному вигляді «Судова повістка…»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 06 листопада 2025 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі заступника начальника відділу Горбенка Микити Олеговича задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 вересня 2024 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову заступника начальника відділу Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (мю. Одеса) Горбенка Микити Олеговича задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову ВП №55360554 від 06 червня 2024 року заступника начальника Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбенка Микити Олеговича про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №501/2272/17, виданого 30 жовтня 2017 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2017 року до досягнення повноліття; зобов`язати усунути порушення.

Стягнути з Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 26 січня 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Є.С.Сєвєрова

О.М.Таварткіладзе