Апеляційне провадження №22-ц/824/950/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року у справі за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року позовну заяву акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 01 травня 2025 року відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким передати справу за вказаним позовом до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що він фактично проживає та взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, за місцем проживання піклується про батька, який є особою з інвалідністю ІІ групи. Наведені обставини на переконання апелянта є підставою для передачі справи за підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області.

Станом на день розгляду справи до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що за даними Інформації отриманої з Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА ОСОБА_1 з 27.08.2020 року по теперішній час (на дату надання відомостей - 20.03.2025 року) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ). Відтак, суд прийшов до висновку про направлення справи за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

За загальним правилом позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ст. 27 ЦПК України).

Частинами 6 - 9 ст. 187 ЦПК України встановлено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

В даному випадку відповідно до Інформації, яка надійшла на запит суду з Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА, ОСОБА_1 з 27.08.2020 року по теперішній час (на дату надання відомостей - 20.03.2025 року) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), тобто за територіальною підсудністю Оболонського районного суду м. Києва.

Таким чином, встановивши, що справа підсудна Оболонському районному суду м. Києва, із врахуванням вимог загальної підсудності, що передбачені ч. 1 ст. 27 ЦПК України, Святошинський районний суд м. Києва правомірно передав справу на розгляд до цього суду ухвалою від 20 березня 2025 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

З таким висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач тимчасово як внутрішньо-переміщена особа проживає за адресою АДРЕСА_1 , правильних висновків суду першої інстанції про передачу справи на розгляд до іншого суду не спростовують, з огляду на те, що факт проживання відповідача за вищевказаною адресою не доведений.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч.ч. 1, 2 стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»).

При цьому, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року за №509, зі змінами, регулює як механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, так і облік даних про внутрішньо переміщених осіб, включених до Єдиної інформаційної бази, у тому числі, містить дані про фактичне місце проживання/перебування таких особи, які по суті являють собою реєстрацію фактичного місця проживання/перебування цих особи у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України, на якій була проведена реєстрація місця проживання/перебування осіб до їх переселення до інших регіонів країни.

Зокрема, після включення відомостей про особу до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб така особа може сформувати засобами Порталу Дія електронну довідку, яка підтверджує факт внутрішнього переміщення та взяття на облік такої особи відповідно до пункту 6-1 цього Порядку.

Крім того, внутрішньо переміщена особа, після включення відомостей про неї до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб може звернутися до уповноваженого органу або уповноваженої особи територіальної громади/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку для отримання довідки у паперовій формі.

Електронна форма довідки може формуватися засобами Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та Порталу Дія і передається в мобільний додаток Порталу Дія (Дія) (за наявності технічної можливості) внутрішньо переміщеної особи за її запитом шляхом використання інформації, наявної в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та переданої до Порталу Дія з дотриманням вимог законодавства про інформацію та законодавства про захист персональних даних.

Отже із системного аналізу вказаних норм, вбачається, що належним доказом в даному випадку може слугувати довідка, що носить офіційний характер та отримана у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року за №509.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

При цьому долучений апелянтом скріншот з Порталу Дія, не являється Електронною формою довідки, отриманою у встановленому законом порядку, відтак не носить офіційного характеру та не може бути розцінений в якості належного доказу. Не долучено апелянтом і письмової довідки відповідної форми.

Водночас висновки суду першої інстанції ґрунтуються на актуальній інформації Відділу з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Оболонської РДА станом на 20.03.2025 року, отриманої судом в порядку, передбаченому ст. 187 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів зауважує, що не може слугувати підставою для передачі справи за підсудністю здійснення апелянтом догляду за особою з інвалідністю, оскільки визначення підсудності чітко врегульоване нормами процесуального законодавства, водночас наявність обставин, на які покликається апелянт, не змінює встановлених правил підсудності.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов правильного висновку про передачу матеріалів справи на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстави для скасування судового рішення - відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт при поданні апеляційної скарги мав сплатити 605,60 грн судового збору. Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 липня 2025 року апелянту було відстрочено сплату судового збору до закінчення апеляційного розгляду. Зважаючи на це, з врахуванням відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги, з апелянта на користь держави підлягає стягненню 605,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.7,367, 369, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Держави 605,60 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько