У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2026 Справа №607/18745/25 Провадження №8/607/2/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Бойко О.В.

представника заявника Кметика Я.С.

представника стягувача Тиміцької С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Кметиком Ярославом Степановичем про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі №607/18745/25, виданого Тернопільським міськрайонним судом 16 вересня 2025 року за заявою ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Кметик Я.С. в інтересах ОСОБА_1 14.11.2025 звернувся в суд із заявою згідно із якою просить переглянути за нововиявленими обставинами судовий наказ у справі № 607/18745/25, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 16 вересня 2025 року, за заявою ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування заяви представник заявника вказує на те, що 16 вересня 2025 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі (однієї чверті) усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказав, що даний судовий наказ ОСОБА_1 отримала у мобільний за стосунок «Дія» 07.11.2025, оскільки з 25 лютого 2022 року постійно перебуває за межами України в Іспанії. Зазначає, що 10.07.2025 її колишній чоловік ОСОБА_2 прибувши в Іспанію, вчинив викрадення неповнолітнього сина ОСОБА_4 та вивіз його самовільно в Україну, що підтверджено протоколом №14838/25 про інформування про права особи, яка зазнала шкоди або скривдження внаслідок злочину та протоколом відділення поліції Бенідорм (Іспанія). Прибувши в Україну, ОСОБА_2 залишив проживати їх спільного сина із своїми батьками, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки призваний на військову службу за призовом по мобілізації на особливий період та на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Вважає, що зазначені обставини вказують на те, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перебуває на утриманні свого батька, а тому останній, на думку заявника, не має правових підстав стягувати аліменти із ОСОБА_1 в його користь на утримання неповнолітньої дитини. Також, звертає увагу суду, що 16.06.2021 Яворівським районним судом Львівської області у справі №944/3016/21 було винесено судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, який на даний час є чинним. Заявник вважає, що наведені обставини мають істотне значення, які дають підстави для перегляду судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.09.2025 за нововиявленими обставинами та скасування його.

Представник заявника - адвокат Кметик Я.С. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити із підстав викладених у поданій заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Тиміцька С.М. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами з підстав зазначених у поданих нею 07.12.2025 письмових запереченнях. Також, звертає увагу суду, що у серпні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Яворівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів за судовим наказом від 16.06.2021, виданим Яворівським районним судом Львівської області про стягнення із нього у користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , оскільки останній на даний час перебуває на його утриманні та 25.08.2025 суддею зазначеного суду відкрито провадження у справі №944/4222/25.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив.

Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 16 вересня 2025 року винесено судовий наказ №607/18745/25 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі (однієї чверті) усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Підставою для видачі зазначеного судового наказу, як свідчать матеріали справи були: заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; Витяг з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем реєстрації та проживання заявника (батька) ОСОБА_2 , рішення Яворівського районного суду Львівської області від 28.09.2021 року у справі №600/216/15, про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , копія Акту обстеження умов проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , а також довідки №303 від 07.08.2025 р., про те, що ОСОБА_3 дійсно навчається у 9-му класі Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №16 ім. В.Левицького Тернопільської міської ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно із до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова, або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із до ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі і стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення, і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і не можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до ч.4 ст.423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 423 ЦПК підстав, перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст.ст. 424, 426 ЦПК України.

Як зазначав ВС у своїй постанові від 02.05.2024 року у справі №337/2451/23, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).

Для перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів такими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі цього наказу та є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права й обов`язки заявника та боржника; нововиявленими є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених. Необхідно розрізняти нові докази та докази, які підтверджують нововиявлені обставини. Перші не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами, тоді як другі є даними, що підтверджують саме такі обставини.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання, тобто доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (пп. 27 - 28 рішення від 18 листопада 2004 року у справі "Правєдная проти Росії" №69529/01 та п. 46 рішення від 6 грудня 2005 року у справі "Попов проти Молдови" № 2).

Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (п.40 рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України»; п.п. 51 - 52 рішення від 24 червня 2003 року у справі «Рябих проти Росії»; п.п. 42-44 рішення від 09 червня 2011 року справі «Желтяков проти України»).

Як вбачається із змісту поданої заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововивленими обставинами, а також наданих пояснень у судовому засіданні її представником, як на підставу для перегляду судового наказу заявник покликається на те, що ОСОБА_2 , без відому ОСОБА_1 викрав неповнолітнього сина ОСОБА_4 та вивіз його з Іспанії в Україну, де він на даний час проживає із його батьками, за адресою: АДРЕСА_1 , а також те, що ОСОБА_2 призваний на військову службу за призовом по мобілізації на особливий період, та проходить військову службу.

Однак, як вбачається із матеріалів справи,неповнолітньому синові сторін у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилося 14 років, а тому згідно положень ч.2 ст. 29 ЦК України останній вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Також, суд зазначає, що неповнолітній ОСОБА_3 на час видачі спірного судового наказу Тернопільським міськрайонним судом проживав та проживає за місцем реєстрації свого батька ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), що підтверджено актом обстеження умов проживання, який складений представниками Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради від 16.07.2025 та витягом із реєстру Тернопільської територіальної громади, а також навчається в Тернопільській ЗОШ №16, який було долучено заявником при видачі спірного судового наказу. Відтак, суд вважає, що заявник ОСОБА_2 при зверненні 10.09.2025 із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів підтвердив поданими ним доказами перебування неповнолітнього сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на його утриманні.

Крім цього, суд звертає увагу на інформацію Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради від 22.08.2025 №1027/24.3.1, яку надано представником заявника адвокатом Кметиком Я.С., у розмові із ОСОБА_4 з`ясовано, що він добровільно, без будь-якого фактичного чи психологічного примусу приїхав із своїм батьком в Україну. У подальшому не має бажання проживати із матір`ю та повертатись в Королівство Іспанія, планує продовжити навчання у місті Тернополі в Тернопільській ЗОШ №16. Неповнолітній ОСОБА_3 підтвердив, що хоче проживати та навчатись в Україні. Відтак, суд вважає, що Своє рішення він назвав усвідомленим і добровільним.

При цьому, суд не бере до уваги твердження заявниці, як нововиявлену обставину те, що ОСОБА_2 на даний час проходить військову службу за мобілізацією, а тому не може утримувати неповнолітнього ОСОБА_3 , оскільки зазначені обставини не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку як матері утримувати свою дитину. Боржниця не надала доказів того, що вона самостійно утримує сина, у тому числі на момент видачі спірного судового наказу. Також, суд вважає, що зазначення заявником у поданій ним заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами того, що ОСОБА_2 , на її думку вивіз неповнолітнього ОСОБА_3 із Королівства Іспанії на територію України без повідомлення ОСОБА_6 не є нововиявленими обставинами, а належать до нових доказів та не можуть бути підставою для перегляду спірного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Аналогічний висновок Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду сформулював у постанові від 30 серпня 2021 року у справі № 461/1229/20. За її обставинами боржниця звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення з неї аліментів на утримання дитини. Обґрунтувала тим, що на час видачі наказу син не проживав постійно з батьком, а проживав із нею та її батьками. Верховний Суд погодився з відмовою суду апеляційної інстанції у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки боржниця надала докази нових, а не нововиявлених обставин, а саме наявності у неї спору з батьком дитини з приводу визначення місця проживання останньої, встановлення порядку спілкування з нею й усунення перешкод у її вихованні.

Також, суд на твердження заявника про те, що 16.06.2021 Яворівським районним судом Львівської області у справі №944/3016/21 було винесено судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, який на даний час є чинним зазначає, що наявність вказаного судового наказу Яворівського районного суду Львівської області не позбавляє обов`язку матері утримувати свою неповнолітню дитину та право одного із батьків у кого вона перебуває на утриманні на даний час, звернутись із вимогою про стягнення коштів на утримання дитини. Крім цього, суд констатує, що ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області 25.08.2025 відкрито провадження у справі №944/4222/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 за вказаним судовим наказом.

Згідно з ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі №607/18745/25, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 16 вересня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, слід відмовити, а судовий наказ виданий 16 вересня 2025 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області залишити в силі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 161, 165, 170, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі №607/18745/25, виданого Тернопільським міськрайонним судом 16 вересня 2025 року за заявою ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, відмовити.

Судовий наказ, виданий 16 вересня 2025 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 (однієї чверті) усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13.01.2026.

Реквізити сторін:

заявник (боржник за судовим наказом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

стягувач за судовим наказом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя В. В. Ромазан