Провадження № 2-зз/202/2/26
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

08 січня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Коваленко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2025 року від ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Климась Юрія Івановича, надійшла заява про звільнення майна з-під арешту, якою просив скасувати у повному обсязі: арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений листом Індустріального районного суду міста Дніпропетровська б/н від 02.11.1994 року; арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений листом Індустріального районного суду міста Дніпропетровська б/н від 19.06.1997 року.

В обґрунтування заяви вказав, що 15 січня 2024 року у зв`язку з оформленням спадщини після померлої ОСОБА_2 , з Державного реєстру прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 361856491), йому стало відомо, що на квартиру АДРЕСА_1 , що на теперішній час належить йому накладено арешт.

Вказані арешти на квартиру АДРЕСА_1 накладено відповідно до листа Індустріального районного суду міста Дніпропетровська б/н від 02.11.1994 року, та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області 11.04.2007 року за №4787168 та листа Індустріального районного суду міста Дніпропетровська б/н від 19.06.1997 року, та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області 23.04.2007 року за №4849875.

Зазначив, що у провадженні суду перебувала цивільна справа № 2-129/1996 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виконання обов`язку в натурі.

Ухвалою від 12.03.1996 року позов залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 24.03.1996 року.

Та цивільна справа № 2-163/1998 за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про визнання обміну недійсним, про визнання приватизації квартири недійсною та виселення.

14.10.1998 року по справі винесено ухвалу про закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 . Ухвала набрала законної сили 30.11.1998 року.

Строк зберігання цивільних справ розглянутих у 1996 та 1998 роках, передбачений наказом ДСАУ, закінчено. Справи № 2-129/1996, № 2-163/1998 знищено.

Ухвали про накладення та скасування арешту на кв. АДРЕСА_1 до рішень по справам не долучались.

На теперішній час, у зв`язку із тривалим проміжком часу, який минув з моменту накладення вказаних арештів - більше 30-ти років, та у зв`язку із закриттям справ, у яких було накладено зазначені арешти на квартиру - відпала необхідність у забезпеченні позову за вказаними цивільними справами, та самі справи знищені відповідно до строків зберігання Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого Наказами Державної судової адміністрації України.

Враховуючи те, що на даний час він не має можливості відповідно до законодавства належним чином здійснювати своє право на успадкування зазначеного нерухомого майна, а підстави для накладення арештів на це майно відсутні ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про звільнення майна з-під арешту.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2025 року визначено суддю Слюсар Л.П.

Заявник в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти з дня надходження його до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа № 2-129/1996 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виконання обов`язку в натурі.

Ухвалою від 12.03.1996 року позов залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 24.03.1996 року.

Також перебувала цивільна справа № 2-163/1998 за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про визнання обміну недійсним, про визнання приватизації квартири недійсною та виселення.

14.10.1998 року по справі винесено ухвалу про закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 . Ухвала набрала законної сили 30.11.1998 року.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №361856491 від 15.01.2024 року наявні обтяження: зареєстровано 11.04.2007 року за №4787168 реєстратором Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження лист б/н, 02.11.1994, Нарсуд, Індустріальний район; зареєстровано 23.04.2007 року за №4849875 реєстратором Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження лист б/н, 19.06.1997, Нарсуд, Індустріальний район.

Відповідно до копії листа Голови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська № П-15 від 19.12.1994 року до 6-ї Державної нотаріальної контори міста Дніпропетровська - суд просить не знімати заборону на здійснення угод та залишити на контролі, зокрема лист від 02.11.1994 року про накладення арешту на майно ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , що проживають по АДРЕСА_2 .

Згідно з копією листа в.о. Голови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська № 1314 від 1994 року, адресованому 6-й Державній нотаріальній конторі міста Дніпропетровська - суд зазначає про те, що в теперішній час вирішується питання про перегляд зазначеної справи за нововиявленими обставинами, так як ОСОБА_4 за рішенням суду від 18.10.94 р. визнана недієздатною внаслідок психічної хвороби. Тому до вирішення цього питання суд просить не виконувати ніяких дій у відношенні кв. АДРЕСА_1 , купівля-продаж і пр.

Відповідно до листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року за №3059/2024 строк зберігання цивільних справ розглянутих у 1996 та 1998 роках передбачений наказом ДСАУ, закінчено. Справи №2-129/1996, №2-163/1998 знищено. Ухвали про накладання та скасування арешту на кв. АДРЕСА_1 до рішень по справам не долучалися.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2023 року у справі №202/11939/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на дату відкриття спадщини, встановлено факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) разом із спадкодавцем - померлою матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на дату відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

Як зазначає в своїй заяві ОСОБА_1 він не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки на спадкове майно квартиру АДРЕСА_1 накладені арешти листами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заявник ОСОБА_1 не є учасником вищевказаних справ.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду по справі №337/2402/22 в постанові від 04.10.2023 року зазначив, відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №463/3251/22 в постанові від 03.05.2023 року зазначив, що для зняття арешту із спадкового майна, спадкоємець має звертатися в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16: Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 не був стороною у справах: № 2-129/1996 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виконання обов`язку в натурі; 2-163/1998 за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про визнання обміну недійсним, про визнання приватизації квартири недійсною та виселення, а тому, розгляд даної справи можливий виключно в порядку позовного провадження.

Суд також звертає увагу що заявником подана заява про звільнення майна з-під арешту, що є предметом спору в позовному провадженні, а в прохальній частині заявник просить суд скасувати арешти накладені листами суду.

На підставі викладеного, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Також, суд зазначає, що заявник може звернутися в суд за захистом свого порушеного права в порядку позовного провадження із позовом про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.158 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у 15-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: Л.П.Слюсар