УХВАЛА

02 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 359/10463/24

провадження № 61-12506св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (судді-доповідача), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року, ухвалену колегією у складі суддів Музичко С. Г., Болотова Є. В., Сушко Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про визнання на території України рішення міського суду Копенгагена Королівства Данія від 19 березня 2024 року про скасування спільного батьківського права над дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та про надання ОСОБА_1 одноосібних прав над дітьми. Також просив надати дозвіл на примусове виконання рішення іноземного суду на території України.

2. Бориспільський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 10 грудня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду на території України.

3. Київський апеляційний суд постановою від 03 вересня 2025 року скасував ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2024 року, постановив нове судове рішення, яким клопотання ОСОБА_1 задовольнив. Визнав рішення міського суду м. Копенгагена Королівства Данія, ухваленого 19 березня 2024 року у справі № BS-13873/2023КВН та BS-15575/2023-КВН, яким залишено в силі рішення Суду у справах сім`ї від 03 березня 2023 року, скасовано спільне батьківське право, надано ОСОБА_6 одноосібне право над ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та надав дозвіл на примусове виконання рішення.

4. 07 жовтня 2025 року представник ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , за допомогою засобів поштового надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2024 року залишити без змін.

5. Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

6. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

7. Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

8. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

9. Частиною першою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

10. Такий випадок визначено частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

11. Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

12. Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

13. Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу буде призначено до розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за клопотанням ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду призначити до розгляду.

Справу розглянути колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров