Провадження 2/172/1299/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29.01.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді - Філіппова Є.Є., за участі секретаря судового засідання - Лук`яненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Відділу формування та ведення реєстру Територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа: Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, -
Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем у справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2011 року. До 2012 року разом проживали у орендованому житлі, потім переїхали жити в квартиру АДРЕСА_1 . За час спільного проживання народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , 2013 року народження та ОСОБА_4 , 2017 року народження, в свідоцтві про народження яких відповідач записаний батьком. Старший син зареєстрований за її місцем проживання, молодший син до цього часу ніде зареєстрований не був.
20.07.2024 року відповідач ОСОБА_2 був призваний до лав ЗСУ та 03.10.2024 року вона отримала сповіщення, що чоловік зник безвісті, в подальшому було встановлено, що він перебуває у полоні на території держави агресора росії.
У зв`язку із необхідністю надання даних про реєстрацію місця проживання дитини до школи 26.09.2025 року позивачка звернулася до відділу формування та ведення реєстру Територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про реєстрацію молодшого сина ОСОБА_4 , 2017 року народження за адресою її реєстрації АДРЕСА_2 .
Але співробітниками вищевказаного відділу їй було відмовлено в реєстрації місця проживання дитини у зв`язку з відсутністю батька та ненадання його згоди на реєстрацію дитини. Просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою судді від 16.12.2025 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача ОСОБА_6. надала суду заяву про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.
Представник відповідача відділу формування та ведення реєстру Територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи Управління - служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.
Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком.
Місце проживання позивачки, яка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно довідки №33 від 05.09.2025 року військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 з 03.10.2024 року по теперішній час перебуває в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України.
26.09.2025 року відділом формування та ведення реєстру Територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради позивачці було відмовлено в реєстрації місця проживання дитини у зв`язку з відсутністю батька та ненадання його згоди на реєстрацію дитини.
Частиною 1 статті 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991 р. в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до вимог ст.7, 15, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками.
Частиною 1 статті 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 року № 1871-IX задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком від 10 до 14 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує стосовно дитини функції опікуна.
Відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
В ході розгляду справи суд встановив, що позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Місце проживання неповнолітнього неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановленому законом порядку не зареєстроване, а ненадання відповідачем згоди на проведення такої реєстрації порушує передбачене законом право дитини на реєстрацію місця проживання.
За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька.
Враховуючи викладене та керуючись Конвенцією про права дитини, Конституцією України, ст. 29 ЦК України, Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 року № 1871-IX, Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 259, 263, 280-281 ЦПК України, -
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Відділу формування та ведення реєстру Територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа: Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька - задовольнити.
2. Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
3. Судові витрати залишити за позивачкою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.Є.Філіппов