Справа № 474/888/25
Провадження № 2/474/104/26
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

21.01.26р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянув у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

11.09.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 79612555 у розмірі 17 510 грн. 59 коп., з яких: 6 664 грн. 17 коп. - сума основного боргу; 10 846 грн. 42 коп. - сума заборгованості за пенею.

Ухвалою суду від 16.09.2025р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 22.10.2025р. яке в подальшому відкладалося на 17.11.2025р. та на 21.01.2026р.

Цією ухвалою від 16.09.2025р. було витребувано докази від позивача:

1) первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження факту та сум отриманих і повернутих відповідачем грошових коштів та розрахунку позовних вимог за весь період існування кредитних відносин з відповідачем щодо договору позики № 79612555 від 22.05.2024р., а саме: за період з 22.05.2024р. по 11.09.2025р. (дату, подання позову);

2) докази видачі відповідачу коштів згідно договору позики № 79612555 від 22.05.2024р. відповідно до п. 1 договору.

Строк виконання ухвали від 16.09.2025р. було встановлено невідкладно після отримання ухвали, але не пізніше 22.10.2025р.

Ухвалою також роз`яснено позивачу, що у разі неможливості виконати вимоги ухвали необхідно надати письмові пояснення з підтверджуючими це доказами, в тому числі шляхом направлення вказаної інформації на електрону адресу суду: е-mail: .

Також роз`яснено, що з метою ідентифікації учасника справи для проведення канцелярією суду реєстрації вхідної кореспонденції по справі, направленні до суду за допомогою електронної пошти заяви, клопотання, тощо мають бути підписані електронним цифровим підписом.

У вказаній ухвалі судом роз`яснено позивачу та його представниці Сімутіній А.А. наслідки невиконання вимог ухвали суду в частині витребування доказів, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвала та судова повістка направлялися позивачу та його представниці Сімутіній А.А. в їх електронні кабінети в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, отримані адресатами, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.

У судове засідання 22.10.2025р. представники позивача Сімутіна А.А. та Ільїн А.Є. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас, у позовній заяві представниця позивача Сімутіна А.А. та у заяві від 24.09.2025р. представник позивача Ільїн А.Є. просили розглядати позовну заяву за відсутності представника позивача, представниця позивача Сімутіна А.А. дала згоду на ухвалення заочного рішення.

24.09.2025р. на виконання ухвали суду представник позивача ОСОБА_2 надав заяву у якій зазначив, що позивач не має змоги надати до суду виписку з особового рахунку оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особових рахункам клієнтів не формуються. Відповідач, як власник карткового рахунку, який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ ФК ЄАПБ.

Ухвала суду від 16.09.2025р. в частині витребування доказів згідно вказаного у ній переліку виконана не була. З клопотаннями про витребування доказів від третіх осіб позивач та його представники не зверталися.

Відповідач в судове засідання призначене на 22.10.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим поштовим відправленням, яке повернуте на адресу суду за закінченим терміном зберігання.

Судове засідання призначене на 22.10.2025р. відкладено на 17.11.2025р.

У судове засідання 17.11.2025р. представники позивача Сімутіна А.А. та ОСОБА_2 не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду, шляхом направлення судової повістки з прикріпленими до неї файлами до електронного кабінету позивача та представниці ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Ухвала суду від 16.09.2025р. в частині витребування доказів згідно вказаного у ній переліку виконана не була. З клопотаннями про витребування доказів від третіх осіб позивач та його представники не зверталися.

Відповідач в судове засідання 17.11.2025р. не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом: направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим поштовим відправленням, яке повернуте на адресу суду з відміткою про невручення через відсутність адресата за вказаною адресою; розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи.

Судове засідання призначене на 17.11.2025р. відкладено на 21.01.2026р.

У судове засідання 21.01.2026р. позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не з`явилися, хоча належним чино, в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду, шляхом направлення судової повістки з прикріпленими до неї файлами до електронного кабінету позивача та представниці ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Ухвала суду від 16.09.2025р. в частині витребування доказів згідно вказаного у ній переліку виконана не була. З клопотаннями про витребування доказів від третіх осіб позивач та його представники не зверталися.

Відповідач в судове засідання 21.01.2026р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом: рекомендованим поштовим відправленням, яке повернуте на адресу суду з відміткою про невручення через відсутність адресата за вказаною адресою; розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до такого висновку.

11.09.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 79612555 у розмірі 17 510 грн. 59 коп., з яких: 6 664 грн. 17 коп. - сума основного боргу; 10 846 грн. 42 коп. - сума заборгованості за пенею.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на наступне:

22.05.2024р. між ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів (далі - ТОВ 1БАНК) та ОСОБА_1 було укладено електронний договір позики № 79612555 підписаний позичальником шляхом використання електронного підпису чи електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за умовами якого позичальнику були надані кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування за банківський картковий рахунок позичальника.

14.06.2021р. між ТОВ 1БАНК та позивачем укладено договір факторингу № 14/06/2021 за умовами якого ТОВ 1БАНК передало (відступило) за плату належні йому права вимоги позивачу, а останній прийняв їх, згідно реєстру боржників, у тому числі і до відповідача за договором позики № 79612555 у розмірі 17 510 грн. 59 коп., з яких: 6 664 грн. 17 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 846 грн. 42 коп. - сума заборгованості за пенею.

Як на підставу позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором надав, зокрема: договір позики № 79612555 від 22.05.2024р. з додатками - Таблицею обчислення загальної вартості кредиту; додаткову угоду № 79612555 від 05.06.2024р. до договору позики з додатком - Таблицею обчислення загальної вартості кредиту; Паспорт споживчого кредиту; договір факторингу між позивачем та ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів № 14/06/21 від 14.06.2021р. з додатковими угодами до нього №№ 2, 7, 48, та Актом приймання- передачі реєстру боржників, реєстром боржників № 44 (боржник ОСОБА_1 , договір № 79612555); розрахунок боргу за договором № 79612555 виконаний одноособово представницею позивача ТОВ ФК ЄАПБ Сімутіною А.А. станом на 31.07.2025р., за її ж підписом.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Суд повинен належним чином дослідити поданий стороною доказ (в цьому випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором виконаний позивачем за період після укладення договору факторингу), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Такі правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 205/4176/18, від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.

Долучені позивачем до позовної заяви вищенаведені докази, в сукупності, не дають змогу встановити факт видачі коштів відповідачу за договором № 79612555, як і дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем (вчинені ним оплати первісному чи новому кредитору, вид заборгованості на яку вони зараховані, період нарахування штрафних санкцій первісним кредитором, їх ставки, тощо), а тому суд позбавлений можливості перевірити наявність та розмір заборгованості із зазначенням її складових.

До того ж, слід звернути увагу, що у постанові Верховного Суду у справі № 266/4900/21 від 09.08.2023р. останній зробив наступні висновки - по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні статей 76, 95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, тоді як саме виписки за рахунками позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, тобто слугувати підтвердженням правильності проведених стороною в такому розрахунку арифметичних дій.

Позивач та його представники протягом усього часу судового розгляду (з вересня 2025р.) ухвалу суду від 16.09.2025р. в частині витребування доказів, згідно наведеного у ній переліку, не виконали, з клопотаннями про витребування доказів від третіх осіб не зверталися.

А тому суд вважає, що, в даному випадку, позивач не подав витребувані докази без поважних причин.

Вищевказане перешкоджає повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтями 79 та 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

З огляду на вищевикладене слід також зазначити, що у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У справі Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, оскільки позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, які необхідні для вирішення спору, а саме встановлення наявності або відсутності обставин справи, які входять до предмета доказування, а тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-84, 257, 259-263 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений та підписаний 28 січня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол