Справа № 587/5088/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого - судді Гончаренко Л.М., з участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача подав до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову, представник позивача зазначає, що 24 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Іннова Нова" і ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику № . Вказує, що із змісту договору позики, разом із правилами надання споживчих кредитів, затверджених 17.11.2024 р. складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до п. 1 договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 7000,00 грн. 00 коп. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. В той же час відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. В зв`язку з цим станом на день подання цієї позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 32550 грн 00 к: з яких 7000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 10500 грн 00 коп. - заборгованість за процентами, 1050 грн 00 коп. заборгованість за комісією за надання кредиту; 14000 грн 00 коп. неустойка за кожен день прострочення позики.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 32550 грн 00 коп., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі. Згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 02.12.2025 року представник позивача просив стягнути з відповідача до 25550 грн 00 коп., зменшивши позовні вимоги на суму тіла кредиту.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явився, його представник адвокат Загородній Є.О. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в яких зазначає, що відповідач не погоджується з викладеними у ній обставинами, вважає позов безпідставним та необґрунтованим з наступних підстав. Так, зазначає, що строк дії договору не завершився, а тому позивач передчасно звертається до суду.

Крім того, вважає, що умови договору про нарахування позивачем разової комісії при видачі кредиту є нікчемним. Також, вважає, що позивачем у період дії в Україні воєнного стану не правомірно нарахована неустойка.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 травня 2025 року між ТОВ «Іннова Нова» та ОСОБА_1 укладено Договір надання грошових коштів у позику № , який підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 8597 (матеріали електронної справи).

Відповідно до п.2.3 вказаного Договору, за цим договором позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 7000,00 грн. шляхом їх безготівкового перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1 цього договору, його додатків. Тип позики кредит. Процентна ставка становить 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору; 0,87 % за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (матеріали електронної справи).

Згідно п. 2.5 зазначеного Договору, строк позики (строк дії договору) становить 360 днів.

Згідно п. 2.7 вказаного Договору, комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. Якщо в цьому пункті Договору значення розміру комісії за видачу Кредиту становить 0% це означає, що комісія за видачу кредиту відсутня.

Відповідно до п. 2.9 Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 2.9.1 За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 3766,94 % Річних.

Відповідно до п. 2.10 Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 2.10.1 За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 31612,00 грн (матеріали електронної справи).

Також, під час укладення вищевказаного договору позики, відповідачем ОСОБА_1 24 травня 2025 року підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток № 1 до Договору № від 24.05.2025 року, яким є Таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику, в якому відображені: дата видачі позики/дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чиста сума позики/сума платежу за розрахунковий період, сума позики за договором/погашення суми позики, проценти за користування позикою, реальна річна процентна ставка, загальна вартість позики (матеріали електронної справи).

Згідно квитанції до платіжної інструкції № 20232-1354-220459307, ТОВ ФК «Контрактовий Дім» було здійснено за дорученням ТОВ «ІННОВА Нова» успішний переказ коштів на картку клієнта ОСОБА_1 24.05.2025 року (о 23-05-06) на суму 7000 грн., номер транзакції в системі (матеріали електронної справи).

Згідно листа АТ «Універсал банк» № 754-В від 15.01.2026 року також встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 . У період з 24 травня 2025 року по 23 червня 2025 року на вказану платіжку картку було зарахування коштів у сумі 7000,00 гривень (а.с. 65).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень ст.ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким чином, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено факт укладення 24 травня 2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 . Договору надання грошових коштів у позику № в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Іннова Нова» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши кредит в сумі 7000,00 грн. відповідачу ОСОБА_1 .

За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, процентиза користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами.

Разом з тим, із змісту уточненої позовної заяви (зменшення позовних вимог), ТОВ «ІННОВА Нова» просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором надання грошових коштів у позику № у розмірі 25550 грн 00 коп, з яких: 10500,00 грн. заборгованість за процентами; 1050 грн 00 коп. заборгованість за неустойками, 14000,00 грн заборгованість за неустойкою.

Доказів повернення відповідачем ОСОБА_1 позивачу ТОВ «ІННОВА Нова» отриманої у позику за вказаним договором суми позики з відсотками матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача ТОВ «ІННОВА Нова» про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 10500,00 грн. є обґрунтованою.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень.

Отже, кредитодавець має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.

Разом з тим, пункт 2.7 договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту в розмірі 15 % від суми кредиту не відповідають вимогам чинного законодавства.

Будь-яких доказів того, що зазначена комісія спрямована на оплату будь-яких послуг позивача у зв`язку з укладеним між сторонами кредитним договором, не надано.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

З врахуванням норми ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» суд дійшов висновку, що умови кредитного договору № від 24.05.2025 року про встановлення комісії за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту є нікчемними, а тому вимога банку про стягнення з відповідача заборгованості з комісії за надання кредиту задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 14000 грн. 00 коп., то суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки, ОСОБА_1 уклав Кредитний договір № з ТОВ «Іннова Нова» 24.05.2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка в розмірі 14000 грн. 00 коп. не підлягає стягненню з відповідача, а підлягають списанню позивачем.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено на 32,26 % (10500 грн.: 32550 грн 00 к. х 100). У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 781 грн 47 коп. (2422,50 грн. х 32,26 %).

Крім того, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18, від 31 серпня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц, додатковій постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 року в справі №734/2313/17.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді відповідачем надано договір про надання правничої допомоги № 12/11 від 12.11.2025, квитанції на перерахування коштів в загальній сумі 6500,00 гривень, ордер. Витрати на правову допомогу у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 на суму 8000,00 грн є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними.

Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача повинен становити 2500,00 грн.

На підставі ст. 526, 530, 551, 610,612,616, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.12,13,76,81,89,141,247,258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова», , заборгованість за договором позики № від 24 травня 2025 року в розмірі 10500 (десять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова»,, судовий збір в розмірі 781 (сімсот вісімдесят одну) грн 47 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М.Гончаренко