справа № 372/6523/24 головуючий у суді І інстанції Сташків Т.Г.
провадження № 22-ц/824/1499/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Сташків Т.Г., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії/бездіяльність старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив:

визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Орловської І.В. Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не скасування арешту з рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк».

зобов`язати Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк».

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_4 від 21 березня 2025 року з виконання виконавчого листа Обухівського районного суду № 372/6523/24 від 17 березня 2025 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 646 306,60 грн. та виконавче провадження № НОМЕР_3 від 24 березня 2025 року з виконання виконавчого листа Обухівського районного суду № 372/6523/24 від 17 березня 2025 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 231,00 грн. Оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення, у межах вказаних виконавчих проваджень, державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника.07 квітня 2025 рокуз рахунку боржника в АТ «Укрсиббанк» державним виконавцем проведено списання 46 235,93 грн., які становлять 9 500,00 грн. грошового забезпечення, 12 245,31 грн. грошового забезпечення, 24 490,62 грн. матеріальної допомоги. Як вбачається із довідки Управління поліції охорони в Київській області № 66 від 26 лютого 2025 року, що ОСОБА_2 має зарплатний рахунок в ПАТ (Укрсиббанк) за номером НОМЕР_1 . Таким чином, рахунок на який накладено арешт є рахунком для зарахування цільових надходжень (зарплата, пенсія, інші соціальні виплати), накладення арешту на які заборонено законом. Рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. З огляду на це, залишення арешту на коштах, які складають заробітну плату та пенсію боржника, призводить до порушення конституційних прав боржника, порушує його право на отримання винагороди за працю. За наявного арешту боржник позбавлений можливості використовувати дані кошти для забезпечення засобів для існування.

УхвалоюОбухівського районного суду Київської області від 10 червня 2025 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орловської І.В. щодо не зняття арешту з рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 в ПАТ «Укрсиббанк». Зобов`язано старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орловську І.В. зняти арешт, із заробітної плати, що міститься на рахунку IBAN НОМЕР_2 , відкритому в АТ «Укрсибанк» та належать боржнику ОСОБА_2 . В решті вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду через не повне з`ясування судом обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , вказує, що суд першої інстанції вірно встановив, що в провадженні державного виконавця Орловської І.В. перебуває на виконанні виконавчі листи про стягнення з боржника на користь стягувача коштів за договором позики. Встановивши дані обставини суд першої інстанції визнав бездіяльність державного виконавця неправомірною, але при цьому належні обґрунтуванням не вказав, що неправомірно здійснив виконавець. Дана ухвала не є обґрунтованою, так як виконавець діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», що ні скаржником-боржником ні судом не було спростовано. Боржник вказав в своїй скарзі, що крім виконавчих проваджень за стягненнями ОСОБА_1 у нього є інші виконавчі провадження, але при цьому не вказав чому тільки при даному провадженні є порушення його прав, що свідчить про невідповідність обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , вказує, що суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права на які вказує апелянт, повно та всебічно дослідив обставини справи та постановив законну та обґрунтовану ухвалу, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 2025 року без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 лютого 2025 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 646 306,60 грн. та судовий збір у розмірі 3 231,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орловською І.В. від 21 березня 2025 року, відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 646 306,60 грн.

Постановою старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орловської І.В. від 24 березня 2025 року, відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору 3231,00 грн.

В межах виконавчого провадження № НОМЕР_4 постановою державного виконавця від 21 березня 2025 року про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_2 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 711 206,26 грн.

В межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 постановою державного виконавця від 24 березня 2025 року про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_2 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 3 823,1 грн.

Відповідно до довідки Управління поліції охорони в Київській області № 66 від 26 лютого 2025 року, майор поліції ОСОБА_2, працює на посаді інспектора взводу № 2 РОФО батальйону «Титан» та має зарплатний рахунок в АТ «Укрсиббанк» за номером НОМЕР_1 .

З виписки АТ «Укрсиббанк» за картковим рахунком клієнта за період 01 січня 2025 року по 16 травня 2025 року вбачається, що 07 квітня 2025 року державним виконавцем проведено списання 46 235,93 грн. на виконання виконавчого листа № 372/6523/24.

19 травня 2025 року Обухівським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), отримано заяву ОСОБА_2 , в якій останній просить звернути стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 в Управлінні поліції охорони Київської області та зняти арешт з зарплатного рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Укрсиббанк», який має спеціальний режим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рахунок НОМЕР_1 відкритий в ПАТ «Укрсиббанк» використовується як зарплатний. При цьому на рахунок № IBAN НОМЕР_1 може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), тобто не лише заробітна плата. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимога заявника про зняття арешту з банківського рахунку задоволенню не підлягає, скасування постанови приватного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться як заробітна плата на рахунку та зобов`язання приватного виконавця зняти арешт із вказаних грошових коштів, є достатнім та належним способом захисту порушеного права боржника.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини в цій справі склались з приводу незгоди скаржника з діями державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на рахунок, що використовується для нарахування заробітної плати, а також, як вбачається зі змісту скарги, з приводу бездіяльності державного виконавця щодо вирішення питання про зняття арешту з указаного вище рахунку за заявою скаржника.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України,

а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто, виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права та обов`язки виконавців передбачені статтею 18 Закону № 1404-VІІІ.

Пунктами 3, 14, 21 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

При цьому виконавець, за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором, повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна,

у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках

у відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частина перша та друга статті 48 Закону № 1404-VIII визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законом.

При цьому аналіз частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що законодавцем встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження

№ 12-28гс20)).

Державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника,

і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкриті після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VІІІ не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) сформувала висновок про те, що, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII, яка визначає особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи-підприємця, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта

статті 59 Закону № 1404-VIII).

Верховний Суд у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 712/9660/20 (провадження № 61-5453св21) вважав, що аналогічний підхід повинен застосовуватися і під час виконання судових рішень при зверненні стягнення на кошти боржників-фізичних осіб, а саме: перевірка режиму використання рахунків, а також походження коштів (заробітна плата, пенсія, соціальні виплати тощо) здійснюється банківською чи фінансовою установою, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено звернення стягнення, або коштів, щодо яких законом визначено обмеження щодо стягнення, накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VІІІ повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VІІІ. Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VІІІ).

З матеріалів справи вбачається, що оскарженими постановами державного виконавця накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_2 без зазначення конкретних номерів рахунків, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Таким чином, державний виконавець визначив порядок виконання зазначених постанов, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або кошти, що мають спеціальний режим використання та звернення стягнення на які заборонено законом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що державний виконавець не накладав арешту на банківський рахунок боржника на який виплачується заробітна плата.

Разом з тим, банк, накладаючи арешт на такий рахунок, не виконав припис закону, щодо заборони такого арешту та не звернув уваги, що постанова державного виконавця про накладення арешту на рахунки боржника містить застереження про не поширення арешту на рахунки з спеціальним режимом використання.

У постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі № 127/16144/24 зазначено, що «…накладаючи арешт на рахунки боржника, не конкретизуючи номери останніх, виконавець визначив порядок виконання постанови про арешт коштів боржника із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки, звернення стягнення на які заборонено законом. Тому неналежне виконання банківською установою вимог державного виконавця не може свідчити що дії останнього щодо накладення арешту на всі грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на його кошти/електронні гроші на рахунка/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом є неправомірними».

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, про відсутність підстав для застосування положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» та зняття арешту з рахунку, на який надходять кошти, які є заробітною платою боржника, а відтак і відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо не вчинення дій стосовно зняття арешту з банківського рахунку боржника, який призначений для отримання ним заробітної плати та зобов`язання державного виконавця вчинити такі дії, оскільки доказів того, що арешт на такий рахунок накладено державним виконавцем, матеріали справи не містять.

Відповідно пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії/бездіяльність старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 29 січня 2026 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.