справа № 619/7244/25
провадження № 2/619/251/26
УХВАЛА

28 січня 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб):

позивач: ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАЙТ», місцезнаходження: м. Харків, вул. Дружби Народів, буд. 228-Б, ідентифікаційний код 40997279;

третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської міської ради, місцезнаходження: 62303 Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, 5, ідентифікаційний код 43948178;

третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луніна Тетяна Анатоліївна, місцезнаходження: 61058, м. Харків, вул. Данилевського, буд. 22, РНОКПП НОМЕР_2 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

28 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАЙТ», у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати недійсними результати електронних торгів з реалізації предмета іпотеки, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , оформлені протоколом електронних торгів № uа-ЕА-2020-03-06-0000034-b від 01.04.2020, складеним TОB «Професіонал»;

- визнати недійсним Акт про реалізацію предмета іпотеки, складений за результатами зазначених електронних торгів, щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати недійсним договір про відступлення права вимоги № GL3N217214 від 29.04.2020 (Цесії), укладений між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «Фінрайт» в частині спірного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,08 га за цією адресою, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П., зареєстрований у реєстрі за № 90;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності (індексний номер 54645596 від 19.10.2020 15:36:04), прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Тетяною Анатоліївною, щодо державної реєстрації права власності за ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» на житловий будинок (літ. А-2) за адресою: АДРЕСА_2 (Індексний номер витягу 228660031 від 19.10.2020 16:27:36);

- скасувати відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності, а саме щодо об`єкта з реєстраційним номером 220, номер об`єкта в РПВН 11369024 (об`єкт нерухомого майна: житловий будинок (літ. А-2) за адресою: АДРЕСА_2 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності (індексний номер рішення 54753103 від 23.10.2020 18:20:40 18:32:10) прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Тетяною Анатоліївною, щодо державної реєстрації права власності за ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» на земельну ділянку площею 0,08 га за адресою: АДРЕСА_2 (Індексний номер витягу 229487226 від 23.10.2020 18:32:10);

- скасувати відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на зазначений об`єкт, а саме щодо об`єкта з реєстраційним номером 220 (об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка площею 0,08 га, адреса: АДРЕСА_2 );

- відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом скасування державної реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Фінрайт» та поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за попереднім власником - ОСОБА_2 на: житловий будинок (літ. А-2), розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,08 га, розташовану за цією ж адресою, кадастровий номер: :00:003:0480;

- визнати за малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на користування житловим будинком (літ. А-2), розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , як місцем проживання дитини, а також право користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений житловий будинок та яка призначена для його обслуговування, площею 0,08 га, за цією ж адресою, кадастровий номер: :00:003:0480, у межах, необхідних для користування житлом та його обслуговування;

- зобов`язати ТОВ «ФК «Фінрайт» усунути перешкоди у користуванні малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловим будинком (літ. А-2) за адресою: АДРЕСА_2 , як місцем її проживання, а також земельною ділянкою площею 0,08 га (кадастровий номер: :00:003:0480), розташованою за цією ж адресою, у межах, необхідних для користування житлом та його обслуговування, у тому числі шляхом забезпечення безперешкодного доступу до житла та утримання від вчинення дій, що обмежують або унеможливлюють фактичне користування зазначеним житлом.

16 грудня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання.

26 січня 2026 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просить вжити заходів щодо забезпечення позову:

-накласти арешту на житловий будинок, та земельну ділянку площею 0,08 га, що є предметом спору, за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони їх відчуження, обтяження та вчинення будь-яких дій, спрямованих на зміну правового статусу об`єкта;

-заборонити TOB «ФК «ФІНРАЙТ» та його представникам до набрання законної сили рішенням суду у справі: укладати будь-які правочини щодо відчуження вказаних об`єктів нерухомого майна (купівля-продаж, дарування, міна, внесення до статутного капіталу тощо); встановлювати/змінювати/припиняти обтяження щодо них (іпотека, застава, заборона відчуження, сервітут тощо); вчиняти дії, спрямовані на поділ, об`єднання, зміну характеристик об`єктів, що впливають на їх ідентифікацію (у тому числі ініціювати внесення змін до реєстраційних даних щодо площі, складу, адреси об`єкта) - у межах, в яких такі дії можуть ускладнити виконання можливого рішення суду;

-заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам України, іншим суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки площею 0,08 га за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: державну реєстрацію переходу права власності, реєстрацію/скасування обтяжень, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію інших речових прав (у тому числі оренди, іпотеки, сервітутів), а також будь-які дії, наслідком яких є зміна правового статусу зазначених об`єктів - до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Суд дійшов висновку про задоволення заяви забезпечення позову з таких підстав.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (частина перша статті 153 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа (частина перша статті 152 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Системне тлумачення частини першої статті 153, частини тринадцятої статті 158, частини першої статті 187 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що: законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову; у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 308/8567/20 (провадження № 61-3480сво21) зроблено висновок про те, що законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно. Першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті. У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову. У разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Отже, заява про забезпечення позову розглядається судом протягом двох днів.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частин шостої-восьмої статті 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, та земельну ділянку площею 0,08 га, що є предметом спору, за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому предметом судового спору (позову, що забезпечується) є вимоги щодо: скасування Протоколу електронних торгів (ua-EA-2020-03-06-0000034-b від 01.04.2020 року; складеного ТОВ «Професіонал», а також скасування договору про відступлення права вимоги і скасування Акта про реалізацію предмета іпотеки щодо зазначеного будинку; визнання недійсним договору купівлі-продажу (правочину), на підставі якого ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ; набуло право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (19.10.2020, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лунін Т.А.), а також правочину щодо набуття права власності на земельну ділянку (23.10.2020), оформленого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А.; скасування рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за ТОВ «ФІ «ФІНРАЙТ» (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 228660031 від 19.10.2020), на земельну дільянку 0,08 га за адресою: АДРЕСА_2 ; витребування житлового будинку з незаконного володіння ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» та повернення його попередній власниці (матері дитини) - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Спір стосується права власності та фактичного володіння житловим будинком і земельної ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , а також правомірності набуття та державної реєстрації цього права за ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ». Позовні вимоги спрямовані на оспорювання підстав вибуття майна з власності попереднього власника, скасування реєстрації та витребування будинку з незаконного володіння.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та співмірною із заявленими вимогами.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Зі змісту заяви установлено, що відповідач вчиняє активні дії, спрямовані на розпорядження спірним будинком, зокрема: здійснює підготовку до його перепродажу третім особам (оголошення, організація оглядів майна). За таких обставин існує висока ймовірність відчуження будинку на користь третьої особи, у тому числі з позиціонуванням її як «добросовісного набувача». У випадку такої зміни власника виконання рішення суду про витребування майна та скасування реєстраційних записів істотно ускладниться або стане неможливим у межах цього провадження, а позивач буде змушений ініціювати нові судові спори. Це суперечить завданню цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав. Представники відповідача здійснили силове захоплення будинку. Така поведінка свідчить не про добросовісне використання цивільно-правових механізмів, а про реальну готовність створювати позивачу перешкоди у користуванні житлом, впливати на стан майна, змінювати доступ, встановлювати обмеження. За відсутності забезпечення позову відповідач може продовжити дії, які породжують незворотні наслідки для житла, його збереження і можливості подальшого виконання рішення. У спірному житловому будинку проживає малолітня дитина, для якої це житло є середовищем проживання та розвитку. Відчуження житла, в якому проживає дитина, без належного врахування її інтересів і без участі органу опіки та піклування створює ризик грубого порушення гарантій захисту прав дитини та права на житло. З огляду на характер спору та заявлені позовні вимоги, невжиття заходів забезпечення фактично легалізує ситуацію, за якої дитина може бути позбавлена можливості проживати у житлі до завершення розгляду справи. Додатково слід врахувати, що спірне житло розташоване у м. Дергачі Харківської області, території, яка віднесена до районів, пов`язаних із веденням бойових дій, відповідно до нормативних актів уповноваженого органу (докази додаються). За таких умов ризик втрати житла дитиною має для сім`ї очевидно підвищену інтенсивність та може спричинити наслідки, які складно або неможливо ефективно усунути лише шляхом ухвалення рішення по суті після тривалого розгляду. Ураховуючи наведене, невжиття заходів забезпечення позову створює ризик непропорційного втручання у право дитини на житло та унеможливлення ефективного судового захисту. Натомість застосування заходів забезпечення має тимчасовий характер, не вирішує спір по суті, спрямоване на збереження існуючого стану майна та забезпечення реального виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

З метою запобігання виникненню ситуації, за якої виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде істотно утруднено або стане неможливим, у даній справі наявні обґрунтовані підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Виходячи з принципів співмірності, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, суд дійшов висновку про забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків. Цей інститут цивільного процесу має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

Ураховуючи наведене правило процесуального закону, суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Передбачені частиною третьою статті 154 ЦПК України підстави, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, у справі відсутні.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Судом установлено, що в даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку може завдати збитків відповідачу.

Враховуючи те, що спосіб забезпечення позову, який застосований судом, не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зустрічного забезпечення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Згідно з ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 149-153, 157, 258-261, 353 ч.1 п.3, 354, ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на:

- житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони його відчуження, обтяження та вчинення будь-яких дій, спрямованих на зміну правового статусу об`єкта;

- земельну ділянку площею 0,08 га за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони її відчуження, обтяження та вчинення будь-яких дій, спрямованих на зміну правового статусу ділянки.

Заборонити TOB «ФК «ФІНРАЙТ» та його представникам до набрання законної сили рішенням суду у справі:

- укладати будь-які правочини щодо відчуження вказаних об`єктів нерухомого майна (купівля-продаж, дарування, міна, внесення до статутного капіталу тощо);

- встановлювати/змінювати/припиняти обтяження щодо них (іпотека, застава, заборона відчуження, сервітут тощо);

- вчиняти дії, спрямовані на поділ, об`єднання, зміну характеристик об`єктів, що впливають на їх ідентифікацію (у тому числі ініціювати внесення змін до реєстраційних даних щодо площі, складу, адреси об`єкта) - у межах, в яких такі дії можуть ускладнити виконання можливого рішення суду.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам України, іншим суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо:

- житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки площею 0,08 га за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: державну реєстрацію переходу права власності, реєстрацію/скасування обтяжень, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію інших речових прав (у тому числі оренди, іпотеки, сервітутів), а також будь-які дії, наслідком яких є зміна правового статусу зазначених об`єктів - до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Виконання ухвали про забезпечення позову в частині накладення арешту на об`єкти нерухомого майна та заборони вчинення реєстраційних дій забезпечити шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно уповноваженим суб`єктом державної реєстрації прав (державним реєстратором/нотаріусом) відповідно до закону,- до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити до відома учасникам справи та до Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України для негайного виконання та для вжиття відповідних заходів.

Роз`яснити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28 січня 2026 року.

Суддя Є. А. Болибок