Справа № 2-537/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Кваші І.М.,

секретаря судового засідання Дем`яненко Н.М.

за участі представника скаржника - адвоката Давидюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Давидюка Андрія Юрійовича на бездіяльність Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області щодо незняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

І. Описова частина. Короткий виклад позиції учасників справи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Давидюк Андрій Юрійович звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із скаргою, в якій просить визнати незаконною бездіяльність Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області щодо незняття арешту з майна ОСОБА_2 ; зобов`язати Чорнобаївський ВДВС вчинити дії щодо зняття арешту з майна вказаного боржника; закрити виконавче провадження № 20854379 шляхом повернення виконавчого листа стягувачу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м.Київ) перебуваає виконавче провадження № 20854379 щодо примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В рамках цього виконавчого провадження у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Донька ОСОБА_4 спадщину прийняла, однак Чорнобаївською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину не видано, у зв`язку з наявністю накладеного арешту на майно спадкодавця ОСОБА_2 ОСОБА_1 як стягувач у виконавчому провадженні зверталась до Чорнобаївського ВДВС щодо завершення виконавчого провадження та зняття арештів з майна боржника, однак їй було відмовлено. Вважає такі дії Чорнобаївського ВДВС незаконними, а тому звернулась через представника до суду з вказаною скаргою.

Начальник Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Волошин Б.Д. надав пояснення щодо скарги, просив відмовити у її задоволенні. Зазначає, що смерть боржника у виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів за наявності заборгованості не є підставою для закриття виконавчого провадження. Виконавче провадження в такому випадку зупиняється до визначення правонаступників боржника, борг по аліментах переходить до спадкоємців боржника. Матеріали виконавчого провадження не містять даних зі сторони стягувача про відсутність заборгованості зі сплати аліментів. А відтак, підстави для закриття виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого листа стягувачу та зняття арешту з майна божника відсутні. Одночасно просив проводити розгляд скарги за відсутності представника відділу.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Давидюк А.Ю. скаргу підтримав, просив її задовольнити. Надав аналогічні пояснення в обгрунтування вимог.

Стягувач та представник Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явилися.

Враховучи положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд скарги за відсутності нез`явившихся осіб.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, додані до неї докази, встановив наступне.

Наразі у провадженні Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження № 20854379 з виконання виконавчого листа № 2-537, виданого 30.06.2010 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття.

Як зазначається у скарзі та відповідях органів примусового виконання на заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. На дату смерті боржника заборгованість по сплаті аліментів становила 198089,15 грн.

Після смерті ОСОБА_2 у Чорнобаївській державній нотаріальній конторі зареєстровано спадкову справу № 72382538.

Спадщину померлого шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини прийняло два спадкоємці: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

В скарзі зазначається, що Чорнобаївським ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області при примусовому виконанні рішення суду щодо стягнення аліментів винесена постанова, за змістом якої накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2

ОСОБА_1 зверталася до Чорнобаївським ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області з заявою про завершення виконавчого провадження та зняття арештів з майна боржника у зв`язку зі смертю останнього.

Чорнобаївський ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області як у відповіді на вказане звернення, так і в своїх поясненнях суду зазначив про відсутність підстав для завершення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника, враховуючи наявність заборгованості по сплаті аліментів.

ІІІ. Застосовані норми права та оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення скарги.

За змістом статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"(частина першастатті 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з пунктом 6 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника,

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Зі змісту наведених норм права слідує, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на майно та кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачені ч. ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» і є наступними:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому, до складу спадщини не входять, зокрема, обов`язки особи як боржника, якщо вони нерозривно пов`язані з його особою і у зв`язку з цим не можуть бути виконані іншою особою (ст.ст. 1219, 608 ЦК України).

З викладеного вище вбачається, що обов`язок щодо сплати аліментів на дитину припиняється у разі смерті платника аліментів і не входить до складу спадщини, оскільки дане зобов`язання нерозривно пов`язане з особою батька/матері та дитини і не може бути виконане іншою особою.

Натомість, відповідно до вимог частини 1, 4 ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 Сімейного кодексу України, до досягнення нею двадцяти трьох років.

Зі змісту вказаної вище статті вбачається, що від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. Саме припинення обов`язку по сплаті аліментів зовсім не означає анулювання боргу по аліментам, який утворився за життя такого платника аліментів. Наявна на момент смерті спадкодавця заборгованість зі сплати аліментів на дитину входить до складу спадщини, а спадкоємці такого платника зобов`язані погасити заборгованість за рахунок наявних активів спадкової маси.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.03.2018 у справі № 161/11682/15-ц, від 12.08.2020 у справі № 199/5826/16-ц, від 11.11.2020 у справі № 161/11682/15-ц та від 16.06.2021 у справі № 754/17704/18.

З викладеного вбачається, що у разі смерті боржника та наявності у нього заборгованості по сплаті аліментів, виконавче провадження не завершується автоматично, а зупиняється для визначення його правонаступників (спадкоємців).

Відповідно, в даному випадку відмова державного виконавця завершити виконавче провадження у зв`язку зі смертю боржника, є правомірною, оскільки у ОСОБА_2 на час смерті існувала заборгованість по сплаті аліментів.

Завершення виконавчого провадження може відбутися двома способами:

його закінчення (ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»);

повернення виконавчого документа стягувачу (стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника;

19-1) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди;

19-2) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно;

21) виконання або відкликання вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", скасування рішення суду про тимчасове обмеження громадянина України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації, якщо виконавче провадження розпочато за таким рішенням.

Згідно частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

З викладеного вбачається, що ЗАКРИТТЯ виконавчого провадження, про що вказано у вимогах скарги, не передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Також адвокатом не зазначено в прохальній частині скарги, на підставі якого пункту, з одинадцяти передбачених частиною 1 статті 37 Закону, на його думку, має бути повернуто виконавчий лист стягувачу.

З наданих до скарги документів вбачається, що фактично з заявою про повернення виконавчого документу стягувачу, про що просить у скарзі, ОСОБА_1 не зверталась і така заява Чорнобаївським ВДВС не розглядалась. А тому суд не може визнати наявною бездіяльність державного виконавця.

В поданій у жовтні 2025 року заяві до Чорнобаївського ВДВС Гаврик В.Ю. просила завершити виконавче провадження у зв`язку зі смертю боржника. Вказані підстави для завершення виконавчого провадження (повернення виконавчого документу стягувачу на підставі його заяви і закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю) є різними за своєю правовою природою.

В даному випадку суд не вбачає бездіяльності Чорнобаївського ВДВС, а відтак підстави для зобов`язання вчинити дії щодо зняття арешту з майна та повернення виконавчого документу стягувачу відсутні.

Скаржниці насамперед необхідно звернутися до Чорнобаївського ВДВС з заявою про повернення виконавачого листа стягувачу, і лише у випадку відмови державного виконавця, звертатися до суду з відповідною скаргою.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.447, 451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Давидюка Андрія Юрійовича на бездіяльність Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області щодо незняття арешту з майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з момету її проголошення, але може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Кваша