Справа № 344/1653/26
Провадження № 2/344/3111/26
У Х В А Л А

30 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Кіндратишин Л.Р., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову її, заявленого до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2026 судом за допомогою підсистеми «Електронний суд» судом отримано заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути аліменти за минулий час та здійснити індексацію аліментів відповідно до вимог законодавства України.

Разом з позовом, позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій просить : зобов`язати відповідача сплачувати на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 10 000 грн. щомісячно на період розгляду справи, починаючи з дати постановлення ухвали про забезпечення позову і до дати набрання рішенням законної сили даній справі.

В обґрунтування такого, зазначено, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, офіційно не працевлаштований, приховує свої доходи. Невжиття заходів позову може істотно ускладнити рішення ц справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 29.01.2026 справу передано судді Кіндратишин Л.Р.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 153 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку:

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується шляхом :

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зокрема, згідно з ч. 10 ст. 150ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову та відповідно скасування оскаржених судових рішень.

Також, схожа правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 727/3757/21, від 22 вересня 2021 року у справі № 752/24015/20, від 10 січня 2024 року у справі № 308/1493/23 .

Забезпечення позову у спосіб, запропонований представником заявника, фактично наперед вирішує питання, які стосуються розгляду майбутніх позовних вимог по суті, оскільки беззаперечно пов`язане з предметом спору, що відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України є недопустимим. Відтак, у заяві про забезпечення позову про зобов`язання відповідача сплачувати на користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 10 000 грн. щомісячно на період розгляду справи відмовити.

Керуючись ст.ст.149-155,157,353,354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

У заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову її, заявленого до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Сторони, яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм цієї ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.