Провадження № 2/344/310/26
У Х В А Л А

24 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває справа за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

04.12.2025 року відповідач за первісним позовом подав клопотання про вирішення питання щодо попереднього внесення позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду грошової компенсації вартості частки земельної ділянки з кадастровим номером :21:007:0024, виходячи з її оціночної вартості 932 984,08 грн., що буде гарантією відшкодування йому як власнику вартості частки земельної ділянки.

Клопотання мотивує тим, що однією з вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_1 є вимога про визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :21:007:0024, яка є його особистою приватною власністю відповідно до абз.5 п.1 ст.57 Сімейного кодексу України та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ІФ № 0455878.

Позивач зазначає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України). Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Особа може бути безоплатно позбавлена права власності на майно лише в разі його конфіскації. Припинення права власності особи всупереч її волі є примусовим відчуженням майна й можливе лише за умови попереднього та повного відшкодування вартості такого майна (за винятком випадку реквізиції) або ж у рахунок виконання зобов`язання особи.

Саме через рішення про стягнення відповідної компенсації суд справедливо «урівноважує» інтереси подружжя (постанова КЦС від 11.12.2024 у справі № 369/3056/21).

Крім цього, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду прийняла до розгляду справу для вирішення питання про можливість відступу від раніше викладених висновків, які не передбачали необхідності компенсації вартості частини земельної ділянки у разі визнання права власності на частину будівлі, розташованої на цій ділянці (ухвала КЦС від 20.05.2025 у справі № 346/2938/22).

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 клопотання підтримав просив задоволити та збов`язати ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду грошову компенсацію вартості частки земельної ділянки кадастровий номер :21:007:0024, виходячи з її оціночної вартості 932 984,08 грн., що буде гарантією відшкодування вартості частки земельної ділянки.

Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Тугай І.М. заперечив щодо клопотання відповідача, зазначає, що земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, клопотання вважає необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 365 ЦК України, з посиланням на приписи якої посилається сторона у справі, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Так, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20 зазначено, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації).

Частина 4, 5 статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У постанові Верховного Суду від 03.12.2020 року у справі № 367/7792/16-ц зазначено: "рішеннями Європейського суду з прав людини неодноразово (зокрема, у справі "Андрій Руденко проти України", заява № 35041/05), зроблено висновок про порушення національними судами статті 1 Першого протоколу до Конвенції з тих підстав, що суди за вимогою інших співвласників позбавили особу права власності на належну їй частку житла з порушенням правил щодо попереднього внесення суми відшкодування вартості такої частки на депозит суду, не врахувавши, що встановлена статтею 365 ЦК України вимога про попереднє внесення на депозитний рахунок суду вартості частки в спільному майні в разі припинення права власності за вимогою інших співвласників є однією з основних умов ухвалення рішення про позбавлення особи майна без її згоди".

За змістом позовної заяви позивач просить визнати спільним сумісним майном подружжя: житловий будинок та земельну ділянку та поділити по 1/2 частці.

Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Також висновків про те, що в разі набуття особою права власності на будівлю, споруду або їх частину, до неї переходить і право власності на земельну ділянку, на якій розміщене це нерухоме майно, в обсязі, що відповідає частці у праві власності на об`єкт нерухомості, дійшов Верховний Суд у постановах від 16 жовтня 2023 року у справі № 317/3170/22, від 22 березня 2023 року у справі № 760/28053/13, від 27 червня 2022 року у справі № 442/7579/18, від 30 вересня 2022 року у справі № 158/1546/20.

У справі № 346/2938/22 Верховний Суд дійшов висновку, що передання частини земельної ділянки у власність позивача, яка набула право на відповідну частину житлового будинку, можливе виключно за умови компенсації її вартості власнику земельної ділянки або його спадкоємцю, що забезпечить дотримання принципу справедливості, балансу прав і майнових інтересів, а також непорушності приватної власності.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у правовідносинах. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав за необхідне відступити від раніше викладених висновків, зокрема сформульованих у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2023 року у справі № 370/1339/20, від 04 жовтня 2023 року у справі № 691/1240/18, від 16 жовтня 2023 року у справі № 317/3170/22, від 22 березня 2023 року у справі № 760/28053/13, від 27 червня 2022 року у справі № 442/7579/18, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2022 року у справі № 158/1546/20, які не передбачали необхідності компенсації вартості частини земельної ділянки у разі визнання права власності на частину будівлі, розташованої на цій ділянці та 23 квітня 2025 року передав справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 20.05.2025 року прийняв до розгляду справу № 346/2938/22.

Станом на час розгляду даного клопотання кінцеве рішення Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у вищевказаній справі не прийнято.

Керуючись ст. 365 ЦК України, ст. 71 СК України, ст. ст. 185, 258, 261, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про внесення позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду грошової компенсації вартості частки земельної ділянки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Пастернак І.А.