Справа № 344/1260/26
Провадження № 2/344/3019/26
У Х В А Л А

27 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Козацький», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Громадська організація «Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО», про визнання майнових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Ярицький Любомир Ігорович, звернувся з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Козацький», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Громадська організація «Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО», про визнання майнових прав на нерухоме майно - на двохкімнатну квартиру площею 69,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому № 252 від 05.08.2021 року, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «КОЗАЦЬКИЙ» та громадянином ОСОБА_1 .

Представник позивача адвокат Ярицький Любомир Ігорович подав заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на двохкімнатну квартиру площею 69,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження даної квартири третім особам, або вчинення будь-яких інших дій по розпорядженню даною квартирою.

Заявник вважає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, виконання рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості може бути істотно утрудненим або унеможливленим, враховуючи те, що після подання позову стало відомо про те, що ТОВ «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «КОЗАЦЬКИЙ» зареєструвало право власності на спірну квартиру у свою власність і має намір відчужити її третій особі. Також на інформаційних сайтах з продажу квартир, а також і на сайтах багатьох ріелторських фірм розміщено дуже багато інформації про продаж квартир у будинку (за адресою: АДРЕСА_2 , у якому позивач проінвестував квартиру, де продавцем виступає ТОВ «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «КОЗАЦЬКИЙ», що, у свою чергу, свідчить про те, що забудівник може перепродувати вже проінвестовані іншими інвесторами квартири, в тому числі може відчужити і квартиру, яка була проінвестована моїм довірителем ОСОБА_1 .

Сторона позивача вказує на необхідність застосування заходів забезпечення, що випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретнім заходом до забезпечення позову і можливім предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. (Постанова Верховного Суду від 08.07.2021 у справі № 400/5954/20).

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

Обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою надасть змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Вищенаведене кореспондується з практикою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.07.2020 у справі № 910/3836/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу визнання майнового права на нерухоме майно - двохкімнатну квартиру площею 69,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом Договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому № 252 від 05.08.2021 року, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «КОЗАЦЬКИЙ» та громадянином ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, водночас наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, буде встановлено судом під час ухвалення рішення по суті спору.

Таким чином, суд погоджується з обґрунтованим припущенням заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а відтак суд приходить до висновку, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Запропонований позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, а тому слід вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на двохкімнатну квартиру площею 69,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження даної квартири третім особам або вчинення будь-яких інших дій по розпорядженню даною квартирою, до вирішення справи по суті.

За змістом ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157, 260, 261, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву адвоката Ярицького Любомира Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Козацький», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Громадська організація «Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО» про визнання майнових прав на нерухоме майно, задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на двохкімнатну квартиру площею 69,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження даної квартири третім особам або вчинення будь-яких інших дій по розпорядженню даною квартирою, до вирішення справи по суті.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Антоняк Т.М.