Провадження № 2/369/498/26
У Х В А Л А

09.01.2026 року м.Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Хацько Н.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини з матір"ю,

В С Т А Н О В И ЛА:

Позивач звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини з матір"ю.

Ознайомившись із позовною заявою, вважаю що таку слід залишити без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, з огляду на наступне.

В тексті позову ОСОБА_1 зазначає себе, як заявник та вказує, як заява про розірвання шлюбу за згодою подружжя, що не можу бути прийнята до уваги виходячи з наступного.

Так, у відповідності до ч. 3ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Частиною 2 ст. 109 СК України визначено, що договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч. 3 ст. 109 СК України).

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Системний аналіз положень ч. 2 ст. 175, ч. 3 ст. 293, ч. 3 ст. 294 ЦПК України у сукупності з приписами ч. 1 ст. 109 СК України дає можливість зробити висновок, що в порядку окремого провадження може бути розглянута саме спільна заява подружжя, яке має дітей, про розірвання шлюбу. Тобто, заява, яка подана та підписана кожним з подружжя, яке досягло взаємної згоди щодо припинення шлюбних відносин у такому порядку.

З позову вбачається, що він поданий лише ОСОБА_1 та підписана тільки нею. Тобто, всупереч викладеним вимогам процесуального законодавства, позов поданий та підписаний лише одним з подружжя. У заяві відсутній підпис другого з подружжя та будь-які відомості щодо нього.

Крім того, відповідно до ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Як вбачається з доданих до позову матеріалів, подружжя мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з цим, до позову не додано нотаріально посвідченого договору про те, з ким із подружжя буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини, та нотаріально посвідченого договору між подружжям про розмір аліментів на дитину, як того вимагає положенняст.109 СК України.

Враховуючи вказані обставини те, що позов ОСОБА_1 був зареєстрований в порядку позовного провадження, суд перевіряє поданий позов в межах форми та змісту позовної заяви, що також не відповідає вимогам, які зазначені судом.

Згідно п. 5 ч. 3ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 не виклала обставини, якими обґрунтовує свої вимоги про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини та не зазначила доказів на підтвердження таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

У прохальній частині позовної заяви позивач просить розірвати шлюб, стягнути аліменти на дитину та визначити місце проживання неповнолітньої дитини разом з матір`ю.

В порушення ч. 1 ст. 188 ЦПК України, у позові не викладено обставин і не зазначено доказів, яким чином пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами основна та похідна позовні вимоги, оскільки вимоги про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і вирішення позовної вимоги про розірвання шлюбу не залежить від вирішення позовної вимоги про стягнення аліментів та про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог ст. 161 СК України. Крім того, при розгляді спору про визначення місця проживання дитини обов`язковим є залучення органу опіки та піклування та надання ним відповідного висновку, тобто збільшується обсяг учасників процесу, що ускладнює вирішення справи в цілому. Спільний розгляд, різних не взаємопов`язаних між собою позовних вимог, може ускладнити вирішення справи. При цьому, в справах про розірвання шлюбу, передбачена можливість надання сторонам строку для примирення та зупинення в зв`язку з цим провадження у справі, що в свою чергу не передбачено при розгляді справ про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, і як наслідок, може призвести до безпідставного затягування розгляду позовних вимог про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, тому зазначені вище вимоги повинні розглядатися окремо.

Таким чином, у позовній заяві не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність позовних вимог про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, які не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу, не залежить від правильності позовних вимог про визначення місця проживання дитини. Крім того, як вже зазначено вище, строки розгляду вказаних позовних вимог є різними.

В свою чергу необхідно зазначити, що вимоги про стягнення аліментів та розірвання шлюбу, відповідно до ч. 6 ст.19, п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України відносяться до малозначних справ що дає підстави розгляду вказаних категорій справ у спрощеному провадженні, що суперечить порядку розгляду справи про визначення місця проживання дитини, як спору що випливає з сімейних правовідносин, на які не поширюється норми вказаних вище статей ЦПК України.

Крім того, з позовної заяви взагалі не вбачається, що між подружжям існує спір про визначення місця проживання дитини, позивач не вказує, чи зверталась вона або відповідач до органу опіки та піклування з питань визначення місця проживання дитини, які заходи органом опіки та піклування вживались.

Також, при визначенні місця проживання дитини, у якості третьої особи мають залучатися орган опіки та піклування на території якої проживає дитина з наданням відповідних доказів, що підтверджують позовну заяву по даним позовним вимогам, не надання таких доказів суперечить п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім того, позовна вимоги про визначення місця проживання дитини подається до суду відповідно до ст.27 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

З тексту позову вбачається, що відповідач фактично мешкає у АДРЕСА_1 , при цьому доказів проживання відповідача за вказаною адресою до позову не надано.

Однак, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей з ЄІССС, ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщена особа не значиться.

Таким чином, позивачу необхідно надати докази, які підтверджують зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача на території населеного пункту, територіальна юрисдикція якого, відноситься до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

В свою чергу, зазначаючи у позові три позовні вимоги, позивач поза увагою залишає те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини є окремі позовні вимоги немайнового характеру за які сплачується судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у виді 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 п. 1 п. п. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір"). що становить 1211,20 гривень (3028*0,4).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025рік" встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028 грн.

Таким чином, позивач повинен сплати судовий збір за кожну окрему позивну вимогу про розірвання шлюбу та встановлення місце проживання дитини по 1211,20 грн. В свою чергу, позивач сплатив судовий збір не в повному обсязі за одну вимоги у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини з матір"ю, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для: подання уточненої позовної заяви з урахуванням доплати судового збору, зазначити обставини яким позивач обгрунтовує свої вимоги та зазначити в позові і додати до нього докази, що підтверджують вказані обставини, визначення кола учасників справи за позовною вимогою про визначення місця проживання дитини з наданням висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини; або подання уточненої позовної заяви відносно лише однієї позовної вимоги при цьому право виробу якої залишається за позивачем. В свою чергу, позивач не позбавлений право подати окремі позовні заяви щодо кожної позовної вимоги, які зазначені в даному позові. Також надати докази зареєстрованого місце проживання чи перебування відповідача за адрресою, зазначеною в позовні чи в іншій місцевості, що територіально підсудна вказаному суду.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст.175,185,188 ЦПК України, суддя-

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини з матір"ю залишити без руху та надати позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, для усунення недоліків.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимоги суду в установлений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Наталя Хацько