Справа № 571/65/26
Провадження № 2-н/571/1/2026
УХВАЛА

26 січня 2026 року с-ще Рокитне

Суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області Верзун О.П., розглянувши заяву адвоката Смика Андрія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и л а :

Представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Згідно заяви, ОСОБА_1 просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей.

Тобто, даному випадку, заявник та його представник звертаються до суду не у зв`язку із здійсненням ОСОБА_2 підприємницької діяльності, а як до батька дітей, який відповідно до положень чинного СК України зобов`язаний їх утримувати до досягнення повноліття.

Обгрунтовуючи правові підстави для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, преставник заявника ОСОБА_3 посилається на ч.1 ст. 27, ч. 9 ст. 28 ЦПК України, які є загальними положеннями щодо визначення підсудності у справах позовного провадження. Проте, цивільне судочинство, крім позовного провадження (загального або спрощеного) може здійснюватися у порядку наказного провадження, яке регуюється спеціальними процесуальними нормами (ст. 160-173 Розділу ІІ ЦПК України). Серед іншого, дійсно, відповідно до ст. 162 ЦПК України, така заява подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Вказану вимогу закону було дотримано. Проте, в даному випадку, мова йде про порядок цивільного судочинства, а саме стягнення аліментів в порядку наказного провадження.

Стягнення аліментів не є єдиною вимогою, яка може стягуватися в наказному порядку.

Перелік таких вимог визначений у ст. 161 УПК України, зокрема, пунктом 7 передбачено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У цьому випадку, суддя з метою визначення підсудності перевіряє місце знаходження боржника відповідно до положень ч. 4 ст. 165 ЦПК України, а не його зареєстроване місце проживання.

Проте, з заявлених вимог слідує, що такі вимоги стосуються ОСОБА_2 не у зв`язку з здійсненням ним підприємницької діяльності і не як фізичної особи підприємця. У зв`язку з чим, судом з`ясовується місце перебування та місце проживання, які зареєстровано у встановленому законом порядку, що не є тотожними поняттю місце знаходження боржника (ч. 5 ст. 165 ЦПК України).

З отриманої інформації щодо зареєстрованого місця проживання, наданої Рокитнівською селищною ради Сарненського району Рівненської області вбачається, що ОСОБА_2 знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 01.09.2025 року, тобто отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника.

У відповідності до ч.9 ст.165 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Таким чином, беручи до уваги те, що судом не встановлено зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, у видачі судового наказу слід відмовити.

Відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої ч. 9 ст. 165 ЦПК України не перешкоджає звернутися із аналогічною вимогою в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.163-166, 260, 352-355 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали.

Суддя: