ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1430/26 Справа № 183/4331/25 Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Гладкої М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами Харківської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Харківської обласної прокуратури, Держави Україна в особі Державної казначейської служби про стягнення моральної шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Харківської обласної прокуратури, Держави Україна в особі Державної казначейської служби про стягнення моральної шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 25 червня 2019 року Сахновщинським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області внесені відомості до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України № 0000271. Підставою для внесення відомостей стало виявлення 52 кущів рослин коноплі на території домоволодіння позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана територія домоволодіння була передана позивачеві по заповіту від померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з необхідністю надання правової допомоги для захисту ОСОБА_1 під час досудового розслідування та суду, останній звернувся за правовою допомогою до адвоката. 27 серпня 2019 року ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № 27/08-19/2 з адвокатом Павловим Є. Г. 16 вересня 2019 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 310 КК України слідчою ОСОБА_3 і з цієї дати він набув статус підозрюваного у кримінальному провадженні. 26 вересня 2019 року процесуальним керівником прокурором Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури відносно ОСОБА_1 складено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, який направлено до Сахновщинського районного суду Харківської області для розгляду по суті. Вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 04 квітня 2024 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 березня 2025 року, ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 310 КК України визнано невинуватим та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Наголошує, що у зв`язку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності у ОСОБА_1 виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Період під слідством та судом ОСОБА_1 обрахований з моменту вручення останньому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а саме з 16 вересня 2019 року й до 26 березня 2025 року дня винесення ухвали Харківським апеляційним судом.

Позивач указує, що Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» розмір мінімальної заробітної плати, з 01 січня 2025 року, у місячному розмірі встановлено на рівні 8 000 грн. Позивач ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом з 16 вересня 2019 року й до 26 березня 2025 року. Протягом зазначеного періоду позивач був вимушений регулярно приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, витрачаючи на це час, що вимагало від нього додаткових зусиль необхідних для організації життя. Сам факт знаходження під кримінальним переслідуванням мав для ОСОБА_1 стресові наслідки, позивач був змушений захищатись від пред`явленого обвинувачення, що призводило до цілком природних хвилювань, які негативно вплинуло на його звичний уклад життя, зумовивши моральні страждання і переживання.

В позові наводить розрахунок, згідно з яким розмір компенсації завданої позивачеві моральної шкоди становить: 1) у вересні 2019 року 3 999,90 грн (8 000 грн / 30 дн. х 15 дн.); 2) у період з жовтня 2019 по лютий 2025 року 520 000,00 грн (8 000 грн x 65 міс.); 3) у березні 2025 року 6 709,68 грн (8 000 грн / 31 дн. х 26 дн.). Всього 530 709,58 грн (3 999,90 грн + 520 000,00 грн + 6 709,68 грн).

Щодо відшкодування сум, сплачених громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги наголошує, що 27 серпня 2019 року ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 27/08-19/2 з адвокатом Павловим Є. Г. В п 3.3. зазначеного договору вказано, що після закінчення строку дії Договору, якщо Сторони продовжують виконувати його умови, Договір вважається поновлений строком на один календарний рік на тих самих умовах. При цьому кожна Сторона має право його розірвати, попередивши про це іншу Сторону не менше як за два місяці. 30 серпня 2019 року постановою слідчої ОСОБА_3 адвоката Павлова Є. Г. залучено в якості захисника Довгополого С. В. Захисник приймав участь у кримінальному провадженні на всіх стадіях процесу, починаючи з досудового розслідування і до ухвалення рішення 26 березня 2025 року Харківським апеляційним судом. Окрім цього позивач сплатив адвокату додатковий «гонорар успіху» за ухвалений виправдувальний вирок. Загальна вартість наданої адвокатом професійної правничої допомоги під час досудового розслідування та суду склала 120 000,00 грн.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства в розмірі 530 709,58 грн та 120 000,00 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, у вигляді суми, сплаченої у зв`язку з наданням правничої (правової) допомоги в рамках кримінального провадження, а всього 650 709,58 грн.

Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Харківської обласної прокуратури, Держави Україна в особі Державної казначейської служби про стягнення моральної шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану громадянинові внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, в загальній сумі 650 580 гривень 65 копійок, яка складається з 530 580,65 грн моральної шкоди та 120 000,00 грн сум, сплачених громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

У решті позову відмовити .

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 2 999 гривень 94 копійки витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати по сплаті судового збору компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Державна казначейська служба звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині стягнення з Державного бюджету України витрат за правничу допомогу, у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Харківська обласна прокуратура звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, зменшивши його до 106 116,13 грн, відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення відшкодування юридичної допомоги у кримінальному провадженні, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що слідчим відділом Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000271 від 25 червня 2019 року.

Зокрема, ухвалами слідчого судді: від 26 червня 2019 року задоволено клопотання слідчого, накладено арешт на 52 куща рослини, схожої на канабіс (коноплі), вилучені в ході огляду домоволодіння ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони вчинення дій направлених на його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку; від 03 липня 2019 року задоволено клопотання слідчого, призначено по кримінальному провадженню № 0000273 від 25 червня 2019 року судову експертизу дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів», проведення якої доручити експертам Харківського НДЕКЦ МВС України.

Слідчим СВ Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області за погодженням із процесуальним керівником заступником керівника Первомайської окружної прокуратури 16 вересня 2019 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України за фактом незаконного вирощування конопель у кількості 50 і більше рослин, що підтверджується також і копією витягу з ЄРДР /а.с.8/. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_1 у ході досудового розслідування не застосовувався. За результатами досудового розслідування 26 вересня 2019 року процесуальним керівником прокурором Сахновщинського відділу Первомайської окружної прокуратури Костогризовим О. В. затверджено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 310 КК України, який направлено до Сахновщинського районного суду Харківської області, що підтверджується наданою представником позивача копією обвинувального акту /а.с.9-13/.

02 жовтня 2019 року суддя Сахновщинського районного суду Харківської області Нестеренко О. С. розглянувши матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України ухвалив призначити підготовче судове засідання по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 310 КК України.

27 січня 2020 року Сахновщинським районним судом Харківської області, в тому числі, за участі захисника обвинуваченого адвоката Павлова Є. Г. постановлено ухвалу, якою призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271 відносно обвинуваченого ОСОБА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України на 06 лютого 2020 року в приміщенні Сахновщинського районного суду Харківської області.

Дані ЄДРСР містять ухвали у справі № 634/1361/19, з яких убачається: зміна складу суду, призначення та проведення підготовчого засідання у справі 20 серпня 2020 року за участю захисника Павлова Є. Г. 21 серпня 2020 року та призначення судового розгляду на 28 вересня 2020 року; проведення судових засідань з участю захисника, в тому числі: 04 лютого 2021 року, 05 лютого 2021 року, 06 травня 2021 року, 12 серпня 2021 року, 23 вересня 2021 року, 04 листопада 2021 року, 17 січня 2022 року; призначення підготовчого судового засідання по обвинувальному акту стосовно ОСОБА_1 Диканським районним судом Полтавської області на підставі розпорядження Верховного Суду від 14 березня 2022 року № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)»; відкладення 14 вересня 2022 року підготовчого засідання через клопотання захисника ОСОБА_1 Павлова Є. Г. на 11 жовтня 2022 року та доручення Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області забезпечити проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції за участі обвинуваченого ОСОБА_1 та захисника обвинуваченого адвоката Павлова Є. Г.; задоволення 13 жовтня 2022 року клопотання прокурора про направлення кримінального провадження до Полтавського апеляційного суду для вирішення питання щодо звернення до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з поданням про визначення підсудності; повернення кримінального провадження Полтавським апеляційним судом ухвалою від 26 жовтня 2022 року до суду першої інстанції; направлення Верховним Судом ухвалою від 02 лютого 2023 року кримінального провадження з Диканського районного суду Полтавської області до Сахновщинського районного суду Харківської області для розгляду; прийняття кримінального провадження суддею Сахновщинського районного суду Харківської області до розгляду ухвалою від 21 березня 2023 року; призначення судового розгляду кримінального провадження ухвалою від 07 квітня 2023 року, в тому числі постановленою за участі захисника; задоволення ухвалами від 07 квітня 2023 року, 26 квітня 2023 року, 07 квітня 2023 року, 31 липня 2023 року, 18 серпня 2023 року, 13 вересня 2023 року, 25 вересня 2023 року, 16 жовтня 2023 року, 09 листопада 2023 року, 12 січня 2024 року, 12 лютого 2024 року, 06 березня 2024 року клопотань захисника Павлова Є. Г. про проведення судового засідання в режимі відеокоференції; проведення судових засідань, в тому числі, за участі захисника Павлова Є. Г.: 27 квітня 2023 року, 22 травня 2023 року, 06 липня 2023 року, 31 липня 2023 року, 18 серпня 2023 року, 06 жовтня 2023 року, 24 листопада 2023 року, 15 січня 2024 року.

Вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, та на підставі п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдано, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З даних ЄДРСР убачається, що під час апеляційного провадження ухвалами Харківського апеляційного суду задоволено клопотання захисника про проведення судового засідання в режимі відеоконференції на 26 березня 2025 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 березня 2025 року виправдувальний вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 04 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено особливості впливу незаконного притягнення до кримінальної відповідальності на позивача, ступінь тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, тривалість перебування позивача під судом і слідством (5 років 10 місяці 22 днів), наявність відомостей про інші обмежувальні заходи протягом незаконного перебування під слідством та судом, ймовірну глибину душевних страждань позивача та негативні наслідки, які настали для нього та його сім`ї у зв`язку з порушенням його прав.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який не перевищує гарантований законодавством України мінімальний розмір станом на 2025 рік, суд першої інстанції виходив з критеріїв виваженості та поміркованості, водночас, врахував характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, можливість відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних відносинах, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Вказаний розмір не є більшим, ніж достатній для розумного задоволення потреб позивача як особи, що має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», та не призведе до його збагачення.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, місцевий суд виходив з того, що загальна сума доведених витрат на послуги адвоката у кримінальному провадженні становить 120 000 грн та підлягає стягненню на користь позивача.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди встановлюється законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).

Таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94-ВР (далі Закон № 266/94-ВР).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У частині другій статті 1 Закону № 266/94-ВР встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

У статті 4 Закону № 266/94-ВР визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, від якої не відступила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025рік» у редакції, чинній на час розгляду справи, установлено мінімальну заробітну плату на рівні 8 000,00 грн.

Відтак, оскільки період перебування ОСОБА_1 під слідством становить 66 місяців та 10 днів (з 16 вересня 2019 року до 26 березня 2025 року), розмір морального відшкодування не може бути меншим за 530 580,65 грн ((8 000,00 грн х 66 місяців = 528000,00 грн) + (8 000,00 грн / 31 календарні дні х 10 днів = 2 580,65 грн)).

Вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, та на підставі п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдано, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

У постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У постановах Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 306/701/20 (провадження № 61-3676св22), від 14 вересня 2022 року у справі № 415/1009/21 (провадження № 61-18055св21), від 30 вересня 2022 року у справі № 753/4724/21 (провадження № 61-947св22), від 05 жовтня 2022 року у справі № 373/1292/20 (провадження № 61-6909св22), від 09 листопада 2022 року у справах № 461/422/21 (провадження № 61-8158св22) та № 296/4523/19 (провадження № 61-18635св21) зазначено, що статтею 13 Закону № 266/94-ВР передбачено, що розмір відшкодування немайнової (моральної) шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом з врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування. Отже, з урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості суд може збільшити розмір відшкодування, обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом № 266/94-ВР не передбачено. Водночас, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суди першої інстанцій правильно виходив із того, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди в силу положень Закону України № 266/94-ВР.

Враховуючи строк перебування позивача під слідством і судом (66 місяців і 10 день), гарантований Законом № 266/94-ВР розмір відшкодування моральної шкоди не може становити менше ніж 530 580,65грн.

Керуючись принципами виваженості, розумності, справедливості та співмірності, беручи до уваги, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення немайнових втрат потерпілої особи і не повинен призводити до безпідставного збагачення позивача за рахунок держави, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір компенсації моральної шкоди, яка підлягає стягненню з держави Україна на користь позивача, слід визначити у розмірі 530 580,65 грн.

Щодо відшкодування витрат на юридичну допомогу у кримінальному провадженні.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України.

Положеннями КПК України визначено, що юридична допомога в кримінальному провадженні (кримінальній справі) включає дії адвоката як на стадії досудового розслідування, так і судового провадження.

До правової допомоги належать консультації, роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво в судах.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

У постановах Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 750/958/20 (провадження № 61-12600св21) та від 02 листопада 2023 року у справі № 127/9332/22 (провадження № 61-5746св23) вказано, що передбачені статтею 137 ЦПК України підстави зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути застосовані у разі вирішення питання про відшкодування (повернення) на підставі пункту 4 статті 3 Закону № 266/94-ВР суми, сплаченої громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Отже, визначені наведеним Законом суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи, не є тотожними витратам на правничу допомогу, передбаченим статтею 137 ЦПК України, тому у зазначеному випадку застосуванню підлягає спеціальна норма закону.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), акти виконаних робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення (інструкція) з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 201/4534/20 та від 01 травня 2024 року у справі № 461/2033/23.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, серед іншого, просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь 120 000,00 грн у рахунок компенсації витрат, понесених ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першоютретьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи вимогу позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у кримінальному провадженні та стягуючи з Державного бюджету України витрати у вигляді сплачених сум за надання правничої допомоги у кримінальному провадженні у розмірі 120 000,00 грн, суд першої інстанції, керувався тим, що 27 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як захисником укладено Договір про надання правової допомоги № 27/08-19/2 /а.с.26-27/.

Згідно з умовами договору, зокрема: 1.1. Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі; 1.2. Адвокат відповідно до узгоджених Сторонами доручень: надає Клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього… в загальних… судах України усіх інстанцій, зокрема… в кримінальному провадженні; представляє інтереси Клієнта в судах, в органах прокуратури, Національної поліції, СБУ, ДБР під час досудового та судового слідства, кримінального провадження, у справах про адміністративні правопорушення, подавати заяви, клопотання, пояснення, докази та вчиняти інші дії щодо захисту прав та інтересів Замовника; 3.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку, до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань; 3.3. Після закінчення строку дії Договору, якщо Сторони продовжують виконувати його умови, Договір вважається поновлений строком на один календарний рік на тих самих умовах. При цьому кожна Сторона має право його розірвати, попередивши про це іншу Сторону не менше як за два місяці; 4.1. Гонорар є формою винагороди Адвоката за надання правової допомоги Клієнту; 4.2. За правову допомогу, передбачену в п. 1.2. Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами в додатках до цього Договору; 4.2. Фактичні витрати щодо виконання Адвокатом зобов`язань за Договором, не включаються в розмір гонорару та оплачуються Клієнтом окремо, шляхом перерахування коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок Адвоката.

26 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Павловим Є. Г. складено акт про прийняття-передачу наданих послуг № 1, згідно з яким Адвокат надав Клієнтові правову допомогу в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000271 від 25 червня 2019 року за ч. 2 ст. 310 КК України, а саме: супроводження клієнта та представництво інтересів під час досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню підозрюваному ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 310 КК України в Сахновщинському СВ ГУНП в Харківській області до направлення обвинувального акту до суду, а Клієнт прийняв надані послуги. Вартість послуг становить 10000,00 грн /а.с.28/.

26 вересня 2019 року адвокатом Павловим Є. Г. складено прибутковий касовий ордер № 1 про прийняття від ОСОБА_1 грошових коштів на підставі договору про надання правової допомоги в сумі 10 000,00 грн /а.с.30/.

02 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Павловим Є. Г. складено акт про прийняття-передачу наданих послуг № 2, згідно з яким Адвокат надав Клієнтові, а Клієнт прийняв правову допомогу в рамках розгляду кримінального провадження № 0000271... в суді першої інстанції в Сахновщинському районному суді Харківської області а саме: супроводження клієнта та представництво інтересів під час розгляду справи в суді до 17 січня 2022 року…; супроводження клієнта в Диканському районному суді Полтавської області, що включає подачу клопотань адвокатом до Верховного суду про зміну підсудності після відновлення роботи Сахновщинського районного суду Харківської області. Ухвала Верховного суду постановлена 02 лютого 2023 року. Вартість послуг, які вказані в п.1 цього Акту, становить 50 000,00 грн /а.с.28, зворот/.

02 лютого 2023 року адвокатом Павловим Є. Г. складено прибутковий касовий ордер № 2 про прийняття від ОСОБА_1 грошових коштів на підставі договору про надання правової допомоги в сумі 50 000,00 грн /а.с.30/.

26 березня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Павловим Є. Г. складено акт про прийняття-передачу наданих послуг № 3, згідно з яким Адвокат надав Клієнтові, а Клієнт прийняв правову допомогу в рамках розгляду кримінального провадження № 0000271... в суді першої інстанції в Сахновщинському районному суді Харківської області та Харківському апеляційному суді, а саме: супроводження клієнта та представництво інтересів під час розгляду справи в суді з і стадії підготовчого судового засідання до винесення виправдувального вироку 04 квітня 2024 року (участь в судових засіданнях); супроводження клієнта в Харківському апеляційному суді (подання заперечень на апеляційну скаргу, участь в судовому засіданні); гонорар успіху за визнання невинуватим клієнта у кримінальному провадженні. Вартість послуг, які вказані в п. 1 цього Акту, становить 60 000,00 грн /а.с.29/.

26 березня 2025 року адвокатом Павловим Є. Г. складено прибутковий касовий ордер № 3 про прийняття від ОСОБА_1 грошових коштів на підставі договору про надання правової допомоги в сумі 60 000,00 грн /а.с.30, зворот/.

Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що сума доведених витрат на послуги адвоката у кримінальному провадженні становить 120 000 грн.

Колегія суддів не знаходить в межах доводів апеляційних скарг підстав для скасування судового рішення суду у цій частині.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення в оскарженій частині відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині має бути залишено без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційні скарги залишені без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Харківської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 28 січня 2025 року.

Повний текст постанови складено 29 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: