Справа № 683/3197/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Васічевої О.В.

представника відповідача Кравчук В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 683/3197/24, номер провадження 2/683/13/2026 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Козак І.О. звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна») і ОСОБА_3 , та просить стягнути, а саме: з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування матеріальних збитків (шкоди) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 31 504,48 грн; з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків (шкоди), що складається із невідшкодованої суми різниці між сумою страхового відшкодування та сумою відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 100 105,20 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору по сумі 1 211,20 грн, з кожного відповідача та стягнути солідарно з відповідачів витрати на правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 є власницею транспортного засобу марки «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 . 07.05.2024 року о 17 год 40 хв по вул. Авіаторів, 4/1 в м. Старокостянтинів Хмельницької області, за участі водія ОСОБА_2 , який керуючи транспортним засобом марки «Renault Laguna», державний номерний знак НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказує, що постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.05.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на випадок заподіяння шкоди третім особам була застрахована в ПрАТ СК «Євроінс України» та ліміт страхового відшкодування за шкоду, завдану майну третіх осіб, становить 160 000 грн, розмір франшизи 3 200 грн.

17 травня 2024 року страховим експертом ПрАТ СК «Євроінс Україна» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 , та встановлено технічні пошкодження.

27 червня 2024 року ФОП ОСОБА_5 складено звіт № 38400 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженому транспортному засобі ОСОБА_1 , сума матеріального збитку складає 34 704 грн 48 коп.

В той же час в липні 2024 року ОСОБА_1 стало відомо, що ПрАТ СК «Євроінс Україна» погодило страхову виплату в сумі 27 943 грн 74 коп., які їй не було перераховано.

Із даною страховою виплатою позивач не погоджується з тієї причини, що має бути виплачена сума в розмірі 31 504,48 (34 704,48 3 200 = 31 504,48) грн, які просить стягнути із ПрАТ СК «Євроінс Україна».

На початку серпня позивач замовила у спеціалізованій ПП «Автосервіс «Робот» ремонт, тобто, повне відновлення транспортного засобу належного їй, і вартість фактичного ремонту склала 131 610 грн.

Позивач вважає, що різниця між фактично сплаченими коштами в сумі 100 105,52 (131 610 31 504,48 = 100 105,52) грн підлягають стягненню із ОСОБА_2 .

Окрім цього, позивач ОСОБА_1 понесла судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2 422,40 грн, які просить стягнути солідарно із ПрАТ СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 , а також стягнути солідарно із відповідачів витрати на правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21.10.2024 року, в порядку п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін.

Представником відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна», у встановленому законом порядку, подано до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 та просить в частині заявлених позовних вимог до ПрАТ СК «Євроінс Україна» відмовити. Зазначає, що сума страхового відшкодування у розмірі 27 943,74 грн (за вирахуванням франшизи у розмірі 3 200 грн) була виплачена на користь ОСОБА_1 . Крім того, вважає, що страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування. Звертає увагу, що виплата страхового відшкодування проводилася за системою «Райффайзен Експрес» 21.08.2024 року, де страховик платить на банк загальним платежем, а потім потерпілий (клієнт) приходить у відділення банку і через касу отримує страхове відшкодування.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Кравчуком В.М. також подано до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 та просить в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, у зв`язку з його безпідставністю та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ СК «Євроінс Україна» та на момент дорожньо-транспортної пригоди був чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №220301317, строк дії договору з 15.04.2024 року по 14.04.2025 року включно, страхова сума шкоди становить 160 000, розмір франшизи 3 200 грн. Оскільки, як зазначає позивач, нею отримано матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 131 610 грн, що не перевищує ліміт відповідальності страховика, яка становить 160 000 грн, тобто вважає, що відповідальність по відшкодуванню зазначеної шкоди покладається на страховика.

Ухвалою суду від 26.12.2024 року розгляд справи № 683/3197/24, ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та призначити судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Козаком І.О. під час розгляду справи подано заяву про зменшення позовних вимог, а саме вказав, що ПрАТ СК «Євроінс Україна» добровільно частково виконало свої зобов`язання та сплатило для позивача страхове відшкодування в сумі 27 749,49 грн. За таких обставин просить стягнути із ПрАТ СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3 754,99 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Крім того, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Козак І.О. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача.

В попередньому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Козак І.О. підтримав позовні вимоги та просить задовільнити, з врахуванням зменшених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. У попередньому судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

В судовому засідання представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кравчук В.М. заперечив щодо задоволення позовної заяви з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ПрАТ СК «Євроінс Україна» в судове засідання представника не направив, будучи своєчасно повідомленим про місце і час розгляду справи і від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що автомобіль марки «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_1

10 квітня 2024 року ПрАТ СК «Євроінс Україна» і ОСОБА_2 уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №220301317), за умовами якого ПрАТ СК «Євроінс Україна» застрахувало відповідальність володільця автомобіля марки «Renault Laguna», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на випадок заподіяння ним шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди на строк з 15.04.2024 року до 14.04.2025 року включно. Цим договором визначено ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320 000 грн; за шкоду, заподіяну майну 160 000 грн, розмір франшизи 3 200 грн.

ОСОБА_2 07.05.2024 року о 17 год. 40 хв. по вул. Авіаторів, 4/1 в м. Старокостянтинів Хмельницької області, керуючи автомобілем марки «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_2 , порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, а саме, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Audi A6», номерний знак НОМЕР_1 , який під керуванням водія ОСОБА_4 рухався по головній дорозі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.05.2024 року (справа № 683/1533/24), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Судове рішення набрало законної сили 28.05.2024 року.

17 травня 2024 року страховим експертом ПрАТ СК «Євроінс Україна» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 , та встановлено технічні пошкодження.

Згідно складеного звіт № 38400 від 27.06.2024 року ФОП ОСОБА_5 про оцінку вартості збитків, замовником якого є ПрАТ СК «Євроінс Україна», заподіяних пошкодженому транспортному засобі марки «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 , позивача ОСОБА_1 , сума матеріального збитку складає 34 704 грн 48 коп. з податком на додану вартість (31 143 грн 74 коп. без урахування податку на додану вартість).

В той же час ПрАТ СК «Євроінс Україна» подано відомості, з яких вбачається, що ОСОБА_1 погоджено та перераховано страхову виплату в сумі 27 943 грн 74 коп. (за вирахуванням франшизи у розмірі 3 200 грн).

Як вбачається з поданих доказів відповідачем ПрАТ СК «Євроінс Україна», виплата страхового відшкодування проводилася за системою «Райфайзен Експрес» 21.08.2024 року, де страховик платить на банк загальним платежем (виплата на різних отримувачів відшкодування), а вже потім потерпілому, тобто клієнту, приходить у відділення банку і через касу отримує страхове відшкодування.

Разом з тим, вбачається, що позивач замовила ПП «Автосервіс «Робот» ремонт, тобто, повне відновлення транспортного засобу «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 , і вартість фактичного ремонту склала 131 610 грн, що підтверджується актом прийому-передачі послуг № 184 від 08.08.2024 року.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.

Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч.1 ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV, що діяв на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Із положень ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV, що діяв на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, слідує, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV, що діяв на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

В силу ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV, що діяв на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV, що діяв на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Згідно з п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV, що діяв на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Як передбачено п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі - Методика).

Методика застосовується, в тому числі, для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, і для визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ (п. 1.4 Методики).

За змістом п. 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п.п.8.1, 8.3 Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту (вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту) з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини ВТВ (величина втрати товарної вартості).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що шкода потерпілому відшкодовується у розмірі реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямих збитків, яких зазнав потерпілий.

У разі пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди потерпілому відшкодовуються витрати, пов`язані з його відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому відшкодуванню підлягають лише ті витрати потерпілого, які пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля від наслідків дорожньо-транспортної пригоди.

Також страхове відшкодування зменшується на визначену у договорі страхування суму франшизи.

Згідно складного звіту № 38400 від 27.06.2024 року ФОП ОСОБА_5 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженому транспортному засобі «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 , позивача ОСОБА_1 , узагальненні результати оцінки, а саме: вартість відновлювального ремонту 68 008,79 грн (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріал фарбування); коефіцієнт фізичного зносу 0,7000; вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ 34 704,48 грн; вартість матеріального збитку без урахування ПДВ 31 143,74 грн.

З огляду на викладене, розмір належного до виплати на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування становить 34 704 грн 48 коп. (включаючи ПДВ).

ПрАТ СК «Євроінс Україна» виплатило ОСОБА_1 27 943 грн 74 коп. страхового відшкодування (за вирахуванням франшизи у розмірі 3 200 грн та з урахуванням ПДВ).

У зв`язку із чим, ПрАТ СК «Євроінс Україна» виконало свій обов`язок по сплаті страхового відшкодування у повному обсязі, а тому у цій частині позовних вимог про стягнення із ПрАТ СК «Євроінс Україна» страхового відшкодування, з врахуванням зменшених позовних вимог, слід відмовити.

Разом з тим, встановлено, що відновлювальний ремонт належного ОСОБА_1 автомобіля марки «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 , проводився спеціалізованою організацією ПП «Автосервіс «Робот».

Згідно рахунку-фактури №184 від 08.08.2024 року та акту прийому-передачі послуг №184 від 08.08.2024 року, вартість виконаних ПП «Автосервіс Робот» робіт по відновленню автомобіля марки «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 , становить 131 610 грн.

Вказані витрати у повному обсязі були оплачені ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордера № 193 від 19.08.2024 року на суму 131 610 грн.

Згідно постанови Верховного Суду України від 21.02.2018 року, справа № 760/19377/15-ц, встановлено, що сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Отже, відповідно до ч.1, п.1 ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Згідно з ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із зазначеним, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика, що встановлено вимогами статті 1194 ЦК України.

Розмір шкоди, завданої ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_2 перевищує виплачений страховиком розмір страхового відшкодування на 100 105,52 грн (131 610 31 504,48) з врахуванням франшизи 3 200 грн, які слід стягнути із відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, суд зазначає, що зі сторони позивача відсутня вимога про стягнення із відповідача ОСОБА_2 франшизи у сумі 3 200 грн, а тому ця сума стягненню не підлягає.

Крім того, з врахування вищевикладеного не підлягає стягненню із відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна» заявлена позивачем сума податку на додану вартість, а тому в позові до ПрАТ СК «Євроінс Україна», суд вважає необхідним відмовити у повному обсязі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідач не скористався своїм правом на проведення експертизи для визначення суми завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн та судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення ст.141 ЦПК України, згідно якої судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у позовних вимогах до ПрАТ СК «Євроінс Україна» відмовлено, то судовий збір стягується із ОСОБА_2 на користь позивача.

При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено, з врахуванням зменшених позовних вимог, з ціною 103 860,51 грн, а задоволено на суму 100 105,52 грн, тобто на 96,38 % (100 105,52 х 100 : 103 860,51).

За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 167,35 грн (1 211,20 грн х 96,38 %) судового збору.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивача ОСОБА_1 в суді представляв адвокат Козак І.О., що діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 28.08.2024 року, ордеру серії ВХ №1079927 від 07.10.2024 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п.3.1 договору про надання правової допомоги від 28.08.2024 року, передбачено, що замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеною додатком №1 до цього договору.

Згідно наданого додатку № 1 від 28.08.2024 року до договору про надання правової допомоги від 28.08.2024 року, погоджено між сторонами фіксовану суму вартості правових послуг у розмірі 6 000 грн. ОСОБА_1 28.08.2024 року сплачено такі послуги у розмірі 6 000 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 14.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Враховуючи, що позов задоволено частково суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 5 782,80 грн (6 000 х 96,38 %).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 105 грн 52 коп. матеріальної шкоди.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної шкоди та відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1 167,35 грн та витрати на правничу допомого у розмірі 5 782,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідачі: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», місце знаходження: вул. Велика Васильківська, 102 м. Київ, ;

ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя: