Справа №: 343/146/26
Провадження №: 2/343/334/26
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

30 січня 2026 року м.Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И Л А:

позивачка просить скасувати арешт з нерухомого майна, яке належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої позовної заяви зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Останній був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за що його засуджено до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. У рамках виконавчого провадження на зареєстровану за ОСОБА_3 квартиру було накладено арешт. У зв`язку зі смертю боржника виконавче провадження закінчено, проте арешт не скасовано, що позбавляє її можливості оформити право на спадщину, в тому числі й на арештоване майно.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов такого висновку.

Із матеріалів позовної заяви слідує, що позивачка ОСОБА_1 із 26.03.2016 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на 8 років із конфіскацією всього майна. Як установив суд, вирок щодо ОСОБА_2 у справі № 343/3062/23 набрав законної сили 15.04.2024 та до нього забезпечено надання загального доступу в ЄДРСР 31.01.2024.

Згідно із повідомленням № 2178 від 08.01.2026, у Долинському відділі ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області перебувало ВП № 750594400, яке було відкрите на підставі виконавчого листа № 343/3062/23 від 06.05.2024. Під час примусового виконання встановлено, що за боржником ОСОБА_2 зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на яку накладено арешт відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження". Надалі отримано інформацію про смерть боржника, у зв`язку з чим 11.12.2025 ВП № 750594400 закінчено, про що винесено відповідну постанову.

Вказана вище квартира належала ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 22.08.2006, на підставі якого 12.09.2006 за ним зареєстровано право власності на неї, на що вказує Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11808122 від 12.09.2006.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивачка має намір успадкувати належну йому квартиру, однак на таку накладено арешт, тому вона звернулася до суду з позовом,

Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом про зняття арешту з майна, оскільки на даний час виконавче провадження закінчене. Однак, як описано вище, такий арешт накладено у порядку виконання вироку суду, яким серед іншого ОСОБА_2 призначено додаткове покарання у виді конфіскації усього майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі № 383/493/18 зазначила, що питання скасування арешту на майно, накладеного у зв`язку з виконанням додаткового покарання у виді конфіскації майна в порядку виконання вироку, не може бути розглянуте у цивільному провадженні, оскільки його слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки виконавчий лист у справі № 343/3062/23 від 06.05.2024 був виданий на виконання вироку в частині конфіскації всього майна боржника, а не на виконання судового рішення у цивільній справі, тому позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, а відтак остання, яка вважає себе спадкоємицею померлого боржника, на підставі положень ст. 287 КАС України має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене вище, суддя дійшла висновку, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області про зняття арешту з майна слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. 186 ЦПК України, керуючись ст. 260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області про зняття арешту з майна.

Роз`яснити позивачці право на звернення щодо даного спору до суду у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її підписання до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: С.М.Монташевич