Справа №1508/1236/12
Провадження по справі №6/498/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Чернецької Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Попович М.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №2/1508/417/12 виданого Великомихайлівський районний суд Одеської області, таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Великомихайлівський районний суд Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №2/1508/417/12 виданого Великомихайлівський районний суд Одеської області, таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 , солдат прикордонного загону ДПСУ в/ч НОМЕР_1 при отриманні грошового забезпечення у банку дізнався про те. що 18 грудня 2025 року з його рахунку стягнуто у користь Роздільнянського ВДВС 37620,54 грн. призначених для стягнення за ВП № 35571976 з виконання виконавчого документу виконавчий лист № 2/1508/417/12, виданого 30 жовтня 2012 року Роздільнянським районним судом Одеської області з залишком 106771,96 грн., про що йому нічого не відомо. 25 грудня 2025 року на його електронну пошту надійшов виконавчий лист по справі 2/1508/417/12 про те, що Великомихайлівський районний суд 17.09.2012 р. розглянув справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини і дружини, суд вирішив стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісяця, починаючи з 26.06.2012 і до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття. Вважає що цей виконавчий лист виконанню не підлягає через те, що Роздільнянський районний суд виконавчий лист не видавав, а рішення Великомихайлівського районного суду є заочним, в порушення вимог ст. 284 ЦПК України, його належно не повідомлено про час і місце судового засідання Великомихайлівського районного суду, яке відбулось 17 вересня 2012 року до цього часу заочне рішення Великомихайлівського районного суду від 17 вересня 2012 року він не отримував, не набуло законної сили. Просить суд визнати виконавчий лист таким, що виконанню не підлягає.

Сторони в судове засідання не з`явились, заяв, клопотань не надали.

Відповідно до частини 2 статті 247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, 17 вересня 2012 року Великомихайлівським районним судом Одеської області винесено заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини і дружини, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Свалява Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: с.Гетьманці Роздільнянського району Одеської області, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 400 гривень щомісяця, починаючи з 26.06.2012 року і до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Свалява Закарпатської області, проживаючого за адресою: с.Гетьманці Роздільнянського району Одеської області, на користь ОСОБА_2 кошти на її утримання у твердій грошовій сумі 400 гривень щомісяця, починаючи із 26.06.2012 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 214.60 грн. на користь державного бюджету. Вказане рішення набрало законної сили 16.10.2012 р.

На виконання цього рішення 30 жовтня 2012 року видано виконавчий лист.

До матеріалів заяви долучено заяву ОСОБА_1 до Роздільнянського ВДВС Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про направлення виконавчого листа, за яким з нього стягнуто грошове забезпечення в розмірі 37620,54 грн.

До матеріалів заяви боржником долучено довідку про операцію № 7, згідно якої вбачається що з рахунку ОСОБА_1 19.12.2025 стягнуто за ВП № 35571976 з виконавчого документу, виконавчий лист № 2/1508/417/12; виданий 30.10.2012; документ видав Роздільнянський районний суд Одеської області. Зал. 106771,96 грн. Отримувач: Роздільнянський ВДВС ПМУЮ (м.Одеса).

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання,

процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку встановленого на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Отже, саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, процедура визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Вищевказане знаходить своє підтвердження у викладеній правовій позиції Верховного суду, у постанові від 19.09.2022 року по справі №917/244/21 згідно з якою визначено, що у межах розгляду саме заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого й однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника, або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа, або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник посилається на те, що його належно не повідомлено про час і місце судового засідання заочне рішення він не отримував, та воно не набрало законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, врегульовані розділом VІ ЦПК України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів заяви щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Судом не встановлено добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження або припинення зобов`язань у визначених законом випадках. Так само не встановлено наявність процесуально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи стосовно того, що виконавчий лист виданий щодо рішення, яке не набрало законної сили, не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, слід відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа такими, що не підлягають виконанню.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №2/1508/417/12 виданого Великомихайлівський районний суд Одеської області, таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.С. Чернецька