Справа № 515/1522/17
Провадження № 2-п/515/304/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Дем`янової О.А.,

за участю секретаря судового засідання Унгурян Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні відвід судді Дем`янової О.А., заявлений ОСОБА_1 при розгляді заяви про скасування заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 березня 2020 року, в цивільній справ за позовом ПАТ «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2025 року адвокат Красінська Ольга Вікторівна, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду з вказаною заявою, якою просить скасувати заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 березня 2020 року, в цивільній справ за позовом ПАТ «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

23 грудня 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Дем`яновій О.А.

Розгляд заяви про перегляд заочного рішення було призначено на 29.01.2026 року.

29.01.2026 року ОСОБА_1 подав через канцелярію суду заяву про відвід судді Дем`нової О.А. Відвід мотивовано тим, що від є другом сім`ї батьків судді і знає суддю Дем`янову О.А. з дитинства, а тому для уникнення будь-яких сумнів у неупередженості та об`єктивності судді заявив відвід.

У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися. Судом вирішено розглядати заяву за відсутності належним чином повідомлених сторін, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про відвід суд приходить до наступного.

Згідно статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно.

Згідно із ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін. Тобто, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості суддів розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

Другим показником Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року №2006/23 визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів. Суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах. Перед розглядом справи (про який відомо, що він відбудеться, або це тільки передбачається) суддя утримується від будь-яких коментарів, що могли б з огляду на розумну оцінку ситуації якимось чином вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема, у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

У рішенні ЄСПЛ «Skrlj v. Croatia» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

В постанові Великої палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 908/137/18 зроблено висновок, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46). Згідно з об`єктивним критерієм Велика палата Верховного Суду зазначила, що необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Проте, заява судді-доповідача у даній справі про відвід від розгляду справи була задоволена Великою палатою Верховного Суду, з тих підстав, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді-доповідача під час вирішення справи.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 року у справі № 157/2932/17 дійшов до висновку про необхідність судді заявити самовідвід, оскільки зазначена обставина, виходячи з положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, викликала сумнів у його неупередженості.

Викладені заявником доводи щодо можливої упередженості судді Анісімової Н.Д. у розгляді цієї справи, на думку суду, є його суб`єктивним висновком, на яке він має право.

Хоча суддя не може погодитися з доводами відповідача щодо відводу, однак, щоб у сторін не виникало будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, з метою повного та всебічного розгляду справи, з метою дотримання учасниками процесу своїх процесуальних прав, виходячи з морально-етичних міркувань, а також з метою виключення всіх обставин, які можуть в подальшому викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, вважає за необхідне заявити собі самовідвід від участі як головуючої по справі № 515/1522/17 при розгляді заяви про перегляд заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 березня 2020 року, в цивільній справ за позовом ПАТ «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Керуючись ст. ст.36,39,40 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву про відвід судді Дем`янової О.А., заявлений ОСОБА_1 при розгляді заяви про скасування заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 березня 2020 року, в цивільній справ за позовом ПАТ «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним- залишити без задоволення.

Заявити собі - судді Татарбунарського районного суду Одеської області Дем`яновій Ользі Анатліївні, самовідвід від участі, як головуючої у справі № 515/1522/17 при розгляді заяви про перегляд заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 березня 2020 року, в цивільній справ за позовом ПАТ «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Передати матеріали справи № 515/1522/17 за заявою про перегляд заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 березня 2020 року, в цивільній справ за позовом ПАТ «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, для повторного розподілу між суддями Татарбунарського районного суду Одеської області в порядку, передбаченому ч.3 ст.14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А.Дем`янова