Провадження № 2/352/119/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р. Р.

з участю секретаря Гребінника В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів,

у с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 6175 грн за товар, сплачених згідно квитанції №242275702 від 14.04.2025, та 5000 грн моральної шкоди.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 14.04.2025 вона замовила у ФОП ОСОБА_2 дитяче ліжко вартістю 3000 грн, яке останній виставив на продаж на платформі ОЛХ. Також, вона додатково замовила дві шухляди та матрац до цього ліжка. Загальна вартість замовлення згідно рахунку-фактури №210404 від 14.04.2025 склала 6175 грн. Цього ж дня, вона сплатила повну вартість замовлення в сумі 6175 грн, що підтверджується квитанцією №242275702 від 14.04.2025, та надано відповідачу дані для відправки замовлення Новою Поштою. Листування між ними з приводу замовлення товару відбувалося у мережі Viber. Оскільки тривалий час відповідач не поставляв їй товар, 27.05.2025 запропонував скасувати замовлення, оскільки матраців не має. Вона погодилася на пропозицію, та 30.05.2025 на її неодноразові звернення, відповідач повідомив, що зафіксував її звернення та пообіцяв повернути сплачені нею кошти. Однак до цього часу кошти так і не повернув. У зв`язку з бездіяльністю відповідача щодо неповернення їй коштів, нечесною підприємницькою діяльністю та порушення її прав як споживача, вона звернулася до Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області з проханням провести перевірку та зобов`язати продавця повернути її кошти, на що отримала відповідь, що відповідно до Постанови КМУ від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Їй рекомендовано звертатися до суду. Такими діями відповідача їй також завдано моральної шкоди, оскільки змушена приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, що викликало у неї нервове напруження, стрес та відчуття безвиході, неповернута сума для неї є суттєвою, оскільки вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і розмір її доходів становить лише 860 грн на місяць. Отже спричинену моральну шкоду вона оцінює в 5000 грн.

Позивачка в поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності. позов підтримала, просила його задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Установлено, що 14.04.2025 позивачка на інтернет платформі ОЛХ замовила у ФОП ОСОБА_2 дитяче односпальне з бортиком ліжко вартістю 3000 грн, дві шухляди та матрац до ліжка, всього на загальну вартість 6175 грн, про що свідчить рахунок-фактура №210404 від 14.04.2025 (а.с.7).

Згідно квитанції №242275702 від 14.04.2025 позивачкою сплачено суму 6175 грн на наданий відповідачем рахунок (а.с.8).

27.05.2025 відповідач при листуванні в месенджері Viber особисто запропонував позивачці скасувати своє замовлення, на що та погодилася, однак станом на день звернення до суду, оплачене замовлення позивачці не відправлено, сплачені кошти за товар не повернуто, на повідомлення позивачки, відповідач більше не відповідає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

У даному випадку застосуванню підлягають норми цивільного законодавства, які регламентують виникнення цивільних прав і обов`язків на підставі саме договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У наведеній статті законодавцем також визначено наступне: послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; продавець суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; продукція будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція.

Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами.

Статтею 2 Закону України «Про захист прав споживачів» обумовлено, що законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Права та обов`язки споживачів визначені ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» укладення договору на відстані відбувається за допомогою засобів дистанційного зв`язку: телекомунікаційних мереж, поштового зв`язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема Інтернет (ст. 1, 13 цього Закону).

Згідно до ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору.

У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору.

Згідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Згідно до ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530, 624 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Статтями 611, 615, 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлений договором або законом, або розірвання договору.

Будучи пов`язаними взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови. Договір, який є чинним (дійсним), має обов`язкову силу не лише для сторін. Ним повинні керуватися й органи, які вирішують спори між сторонами цього договору, захищаючи їхні права та інтереси.

Виходячи з аналізу норм даної статті йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Тобто, у даному випадку, відповідач істотно порушив умови договору, а саме: відповідачем не було надано позивачці замовлений товар. Позивачка станом на дату розгляду справи не отримала зазначений товар, який був оплачений нею відповідно до наданої квитанції, а також позивачкою не отримано кошти, які вона сплатила за замовлення.

Згідно до ч. 1 ст. 644 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно до ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності.

З матеріалів справи судом установлено, що оплачений позивачкою товар, відповідачем не був відправлений в обговорений між сторонами строк, крім того згідно до ст. 704 ЦК України також не був відправлений у розумні строки.

Зазначене не спростовано відповідачем.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Таким чином, судом установлений факт порушення прав позивачки зі сторони відповідача невиконанням договору, а тому з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода на користь позивачки у розмірі 6175 грн, яка була сплачена позивачкою за товари, які не отримано станом на дату розгляду справи.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Позивачка обґрунтовує спричинену їй моральну шкоду тим, що внаслідок ненадання замовленого товару, та неповернення сплачених нею коштів, вона змушена приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, при цьому вона відчуває нервове напруження, стрес і відчуття безвиході від того, що не може повернути свої ж кошти.

Суд погоджується з тим, що позивачка у зв`язку з невиконанням відповідачем умов за договором купівлі-продажу, зазнала моральних страждань.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд уважає, що співмірною та достатньою компенсацією моральних страждань позивачки буде стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3000 грн.Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення позовних вимог позивачки щодо відшкодування моральної шкоди і не призводить до її збагачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Стаття 22 Закону України "Про захист прав споживачів" підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень ст. 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

Судові витрати по справі, що складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 4239,20 грн, з яких 1211,20 грн за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, 3028 грн за вимогу про відшкодування моральної шкоди, від сплати яких позивачка звільнена при зверненні до суду з позовом, на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», ст. 22, 23, 202, 509, 525, 526, 530, 572, 611, 615, 624, 629, 662, 665, 693, 698 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265, 279, 282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 6175 (шість тисяч сто сімдесят п`ять) грн сплачених за товар згідно рахунку-фактури № 210404 від 14.04.2025, 3000 (три тисячі) грн моральної шкоди, всього 9175 (дев`ять тисяч сто сімдесят п`ять) грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 4239 (чотири тисячі двісті тридцять дев`ять) грн 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ФОП ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 26.01.2026.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ