Номер провадження по справі 2/387/20/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстер І.П.

за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 19.05.2025 надійшов позов, у якому позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 42673,50 грн за кредитним договором № 00-9637127 від 21.02.2024.

ТОВ «Юніт Капітал» обґрунтовує свій позов тим, що 21.02.2024 між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00-9637127 у формі електронного договору з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 1.1. договору, Кридитодавець зобов`язується надати позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 21840 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. В подальшому в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №00-9637127 від 21.02.2024 перейшло до позивача у справі. У зв`язку з тим, що відповідачка ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, має заборгованість по кредитному договору в сумі 42673,50 грн, яку позивач просить стягнути з неї, а також витрати на оплату судового збору та оплату професійної правничої допомоги.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві зазначив, що у разі неявки відповідача у судове засідання, просить розглядати цивільну справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Також надав до суду відповідь на відзив згідно з яким зазначив надані позивачем витяги з Реєстру прав вимоги до Договорів факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024, №020425-У від 02.04.2025 підписані та мають печатки уповноважених осіб. Відповідно до вищевикладеного позивач на підтвердження прав вимоги надав витяги з реєстрів, що відповідають формам погодженим Договорам факторингу та відповідають законодавству України. Право вимоги за кредитним договором №00-9637127 від 21.02.2024 передані ТОВ «Макс Кредит» на користь ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та в подальшому позивачу на підставі реєстрів прав вимоги, який оформлений належним чином.

Відповідач та представник відповідача надали до суду відзив, у якому зазначили, що відповідач повністю не згоден із позовними вимогами, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази переходу права вимоги саме до ТОВ «Юніт Капітал»; наявність у платіжній інструкції №415 від 14.04.2025 за відступлення права вимоги відповідно до Договору факторингу №020425-У від 02.04.2025.

Щодо першого твердження: позивач до матеріалів справи долучив Додаток №1 до договору факторингу №020425 від 02.04.2025, а також реєстр боржників за договором факторингу №020425 від 02.04.2025. За договором факторингу відсутні підписи та печатки сторін укладення договору. Таким чином відсутність підписів і печаток на додатку та реєстрі боржників до Договору факторингу №020425-У від 02.04.2025 ставить під сумнів факт укладення правочину між сторонами. За відсутності належного волевиявлення сторін правочин вважається не відбувся, а правовідносини між сторонами за ним не виникають. Отже, подані документи не можуть вважатися належними доказами існування чинного договору факторингу щодо ОСОБА_1 .

Також представник відповідача у відзиві зазначив, що згідно з договором факторингу №020425-У від 02.04.2025 та платіжною інструкцією №415 від 14.04.2025 зазначено, що ТОВ «Юніт Капітал» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн ФІНАНС» суму 880 190,12 грн за плату щодо Договору факторингу №24062024 від 24.06.2024. Оскільки кошти між сторонами не передавались, ТОВ «Юніт Капітал» не набуло права вимоги. Просять у позовних вимогах відмовити.

Додатково до суду надано пояснення відповідача, що згідно з відповіддю АТ «Універсал Банк», яке стверджує, що кошти за договором факторингу №24062024 від 24.06.2024 у сумі 880 190,12 грн не були сплачені, тому ТОВ «Юніт Капітал» не могло набути право вимоги до ОСОБА_1 .

Процесуальні дії суду

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.11.2025 витребувано докази.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.04.2024 ТОВ «Юніт Капітал» зареєстроване як юридична особа з 02.03.2020, основний вид економічної діяльності 64.92 інші види грошового посередництва.

Суд встановив, що 21.02.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачкою було укладено кредитний договір №00-9637127 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до пункту 1.1 договору, за цим договором Товариство зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети у сумі 5000 грн, на умовах строковості, зворотності та платності. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Згідно з пунктом 1.7 договору, кредитна лінія надається строком на 360 днів від дати отримання кредиту позичальником.

Згідно з довідкою щодо дій позичальника у інформаційно-телекомунікаційній системі, підтверджується факт укладення договору ОСОБА_1 шляхом підписання заявки одноразовим ідентифікатором 26956.

З довідки про ідентифікацію ТОВ «Макс Кредит» встановлено, що ОСОБА_1 з яким укладено договір № 00-9637127 від 21.02.2024 індетифікований ТОВ «Макс Кредит».

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-9637127 від 21.02.2024 випливає, що ОСОБА_1 , має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5000,00 грн та за відсотками 37173,50 гривень.

З виписки з особового рахунку станом на 07.05.2025 випливає, що відповідачка має заборгованість у сумі 42 673,50 грн, що складається з заборгованості за простроченим тілом у розмірі 5500 грн і заборгованості за простроченими відсотками 37173,50 гривень.

ТОВ "Онлайн Фінанс» та ТОВ "Макс Кредит" 17.12.2024 уклали договір факторингу №17122024 за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.11.1 Договору факторингу, строк цього договору закінчується 31.12.2026, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

ТОВ "Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №020425-У за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно додатку до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» встановлено, що ТОВ «Макс Кредит» надає додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 на суму 5000 гривень 00 копійок на картковий рахунок НОМЕР_1 .

З реєстру боржників за кредитними договорами укладеним між ОСОБА_1 , та ТОВ «Макс Кредит» до Договору Факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 ОСОБА_1 , має заборгованість на суму 42673,50 грн.

З реєстру боржників до договору факторингу №020425-У від 02.04.2025 ОСОБА_1 , має заборгованість на суму 42673,50 грн.

З листа АТ «Сенс Банк» від 20.06.2025 №8291-БТ-32.3/2025 встановлено, що ОСОБА_1 , є клієнтом банку, на його ім`я відкрито запитувану картку, маска якої НОМЕР_2 повний номер 004338, рахунок до картки № НОМЕР_3 виписка про рух коштів по рахунку за період з 21.02.2024 по 26.02.2024. Номер телефону НОМЕР_4 є фінансовим номером телефону за платіжною карткою № НОМЕР_2 рахунок до картки № НОМЕР_3 .

Згідно з платіжною інструкцією від 14.04.2025 №415 ТОВ «Юніт Капітал» перерахувало ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» кошти на загальну суму 880 190,12 гривень.

Відповідно до листа БТ/10246 від 02.12.2025 АТ "Універсал Банк" повідомляє, що на рахунок ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» НОМЕР_5 кошти за Договором факторингу №020425-У від 02.04.2025 на загальну суму 880 190,12 грн, у період із 02.04.2025 по 12.04.2025 не було отримано. ТОВ «Юніт Капітал» кошти за Договором факторингу №020425-У від 02.04.2025 на загальну суму 880 190,12 грн, у період із 02.04.2025 по 12.04.2025 не було перераховано на рахунок ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» НОМЕР_5 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 статті 627 ЦК України).

Положеннями ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Відповідно до умов кредитного договору № 00-9637127 від 21.02.2024 укладеного між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 , у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора.

Судом встановлено, що даний кредитний договір укладено на сайті позикодавця, та ОСОБА_1 , підписав його одноразовим ідентифікатором 26956 на номер мобільного телефону, вказаний відповідачкою заявці на отримання грошових коштів, тому без отримання повідомлення із відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт Товариства такий договір не був би укладений.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Однак відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №914/868/17, від 18.10.2018 року у справі № 910/11965/16.

Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №752/8842/14-ц.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

В той же час, відповідно до Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором.

Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін.

Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Враховуючи вищевикладене, позивачем належним чином доведено факт отримання кредитних коштів Відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення.

Отже внаслідок передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 00-9637127 від 21.02.2024 перейшло до Позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 42 673,50 гривень.

Щодо перерахування згідно договору факторингу №020425-У від 02.04.2025 ТОВ «Юніт Капітал» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн ФІНАНС» суму в розмірі 880 190,12 грн., що підтвердується платіжною інструкцією №415 від 14.04.2025. Інформація яка витребовувалась в АТ Універсал Банк, щодо перерахунку коштів ТОВ «Юніт Капітал» ТОВ «ФК «Онлайн ФІНАНС» в розмірі 880 190,12 грн., то було надано інформацію за період із 02.04.2025 по 12.04.2025, де зазначено, що перерахування не було.

Разом з тим, суд відхиляє як необґрунтовані доводи відзиву відповідача, що відсутність доказів на підтвердження оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості. Суд звертає увагу, що згідно з п. 2.2 договору факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17 грудня 2024 року п. 1.2 договору факторингу №020425-У від 02.04.2025, їх сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимог за договорами заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованостей та набуває відповідних прав вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору.

Таким чином, за умовами договорів факторингу, на підставі яких позивач ТОВ «Юніт Капітал» набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9637127 від 21.02.2024, момент відступлення прав вимоги пов`язується не з оплатою прав вимоги, як помилково вважає відповідач, а з підписанням актів прийому-передачі реєстру заборгованостей. Такі акти, підписані сторонами договору факторингу, додані до позовної заяви і є належними та допустимими доказами переходу прав вимоги.

Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, суд зазначає, що згідно із п. 1.4.1. кредитного договору № 00-9637127 від 21.02.2024 процента ставка складає 2,47 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Згідно п.1.6 денна процента ставка за цим договором дорівнює 2,5 %.

Згідно п.3.1 розрахунок процентів за користуванням кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів кредиту з поточного рахунку Кредитодавця до дня фактичного повернення кредиту протягом Строку дії кредитної лінії. Згідно п.3.3 проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом.

З урахуваннями викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Суд також враховує розрахунки заборгованості, підготовлені ТОВ «Макс Кредит» за Кредитним договором №00-9637127 від 21.02.2024

З виписки з особового рахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9637127 від 21.02.2024 перед позивачем не погашена.

Водночас суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом №3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір про надання споживчого кредиту № 00-9637127 від 21.02.2024 укладений після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.

Разом з тим, зі змісту положень ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» убачається, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Частиною 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Пунктом 1-2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено поняття «денна процентна ставка» як загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Тобто, денна процентна ставка є розрахунковою величиною за спеціальною формулою, що базується на показниках загальних витрат за споживчим кредитом, його загальним розміром та строком кредитування, максимальний розмір якої визначений вказаним вище Законом.

Відповідно до п. 1.4.1 договору сторонами погоджена стандартна фіксована процентна ставка за користування кредитом - 2,47% в день, яка має застосовуватись у даному разі з огляду на недотримання відповідачкою графіку платежів.

Відповідно, визначений договором розмір денної процентної ставки не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, з урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», розрахунок заборгованості за відсотками за договором про надання споживчого кредиту слід проводити з урахуванням максимальної денної процентної ставки 1% визначеної ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». І з цього приводу, є частково обґрунтованими доводи відповідача.

Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач просить стягнути відсотки за користування кредитом за період з 21.02.2024 по 17.12.2024 за 302 календарних дні в розмірі 37173,50 грн та підтверджується наявним розрахунком заборгованості по кредитному договору № 00-9637127 від 21.02.2024 (а.с.37-38). Відсотки вираховувалися позивачем від суми отриманого кредиту - 5000 гривень.

Отже заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором про надання споживчого кредиту № 00-9637127 від 21.02.2024 становить та підлягає задоволенню в розмірі 15 100 гривень ( 5000 грн *1% *302 дні (з 21.02.2024 по 17.12.2024).

Позичальник порушив умови кредитного договору про надання послуг, належним чином не виконуючи взяті на себе зобов`язання, чим допустив заборгованість перед кредитодавцем за кредитним договором на загальну суму заборгованості 20100 гривень.

Суд вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору, надання відповідачу кредиту, встановлення процентів за користування кредитом, строки повернення кредиту.

Однак суд встановив, що позивачем в тіло кредиту (в розмірі 5000 грн ) включена також і комісія за договором в розмірі 500 гривень.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії в сумі 500 гривень, суд зазначає, що за загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2, 3 ст.215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Так, 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Однак, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічні за змістом спірних правовідносин правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 та у постанові ОП КЦС ВС від 06.11.2023 у справі № 204/224/21.

Відповідно до ч. 4 ст.263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом установлено, що в п. 1.5. кредитного договору, за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 10,00% від суми Кредиту, що складає 500 гривень.

Тобто банком фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Однак, розмір комісії за обслуговування кредитом, який визначено в договорі про споживчий кредит №00-9844837 від 07.07.2024, встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості.

Тобто, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Поряд з цим, в розрахунку суми несплачених комісій за користування кредитними коштами, нарахованих відповідно до умов договору про споживчий кредит, загальна сума несплаченої комісії становить 500 гривень.

Отже, указані умови кредитного договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи те, що відповідачу встановлено комісію за управління та обслуговування кредиту, хоча такі послуги за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення п. 1.5. договору є нікчемними, тобто недійсними в силу закону, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Водночас позивач розмір комісії додав до заборгованості по тілу кредиту, що суперечить наявному в матеріалах справи розрахунку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач не сплатив у вказані в договорах строки кошти, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі дослідженого суд знаходить за необхідне позовні вимоги задовольнити частково в межах заявлених позовних вимог на суму 20100 гривень .

Позовна заява ТОВ "Юніт капітал" подана через систему "Електронний суд", тому при зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору в сумі 2422,40 гривень (а.с.1).

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 141 гривні.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн і підтверджуються наданими доказами: Договором № 07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року про надання правничої допомоги, укладеним між ТОВ "Юніт капітал" та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», протоколом погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025, Додатковою угодою № 11 до Договором № № 07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року про надання правничої допомоги згідно з якою Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» взяло на себе зобов`язання щодо надання правничої допомоги по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_1 , Актом прийому-передачі наданих послуг з якого вбачається, що АБ «Тараненко та партнери» надано послуги ТОВ "Юніт капітал" з підготовки матеріалів справи до суду - позову до ОСОБА_1 на суму 7000,00 грн, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956 виданим Тараненку А.І.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу адвоката відповідає умовам договору про надання правничої допомоги, доказам щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості .

Враховуючи вимоги ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд знаходить, що розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, враховуючи вимоги ч.2 ст. 141 ЦПК України, те, що позов задоволено частково, з відповідача слід стягнути в користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3 297,10 гривень.

Відповідно до ст.ст. 205, 207, 514, 526, 626, 628, 638, 639, 1049, 1054, 1056-1, 1077, 1078, 1082 Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію» та керуючись ст. ст. 4-13, 17, 18, 81, 137, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" заборгованість за кредитним договором № 00-9637127 від 21.02.2024 в сумі 20100 (двадцять тисяч сто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" витрати за сплату судового збору в розмірі 1 141 (тисячу сто сорок однієї) гривні та за надання правничої допомоги в розмірі 3 297 (три тисячі двісті дев`яносто сім) гривень10 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (01024, місто Київ, вулиця Рогнідинська, 4-А, офіс 10, );

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І.П.