Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2-о/641/75/2026 Справа № 641/529/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року м. Харків

Суддя Слобідського районного суду міста Харкова Курганникова О.А., розглянувши матеріали клопотання представника заявника ОСОБА_1 -адвоката Юшко Владислава Ігоровича про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, боржник ОСОБА_2 , заінтересована особа: Третій відділ РАЦС у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління міністерства юстиції України,

встановив:

Представник заявника адвокат Юшко В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Слобідського районного суду міста Харкова з клопотанням в якому просить: задовольнити клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню; визнати на території України рішення Районного суду Бад-Ейнгаузен у сімейній справі 43F 58/24 від 25.04.2025, яке вступило у законну силу 04.06.2024 та яким шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , укладений 04.12.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Харкова/Україна за номером реєстрації шлюбу 1353/2015- розірвано. В обґрунтування послався на те, що вказане рішення суду в Україні потрібно для отримання в органах реєстрації актів цивільного стану документального підтвердження того, що в Україні немає зареєстрованого шлюбу.

Розглянувши матеріали клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України (ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 1 ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому ст.ст. 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 464 ЦПК України передбачено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 466 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, яка подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

В той же час, в порушення вимог ст.ст. 464, 466 ЦПК України до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, заявницею не надано доказів про місце проживання боржника на території Слобідського району м.Харкова або місцезнаходження його майна в Україні.

Оскільки клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, стосується рішення Районного суду Бад-Ейнгаузен у сімейній справі 43F 58/24 від 25.04.2025, яке вступило у законну силу 04.06.2024 та яким шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , укладений 04.12.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Харкова/Україна за номером реєстрації шлюбу 1353/2015- розірвано, розгляд такого клопотання здійснюється з урахуванням вимог ст. 464 ЦПК України - за місцем проживання (перебуванням) боржника ОСОБА_4 або за місцезнаходженням його майна. Всупереч цьому, заявником не надано доказів про місце проживання боржника або місцезнаходження його майна в Україні.

Зазначеним вимоги клопотання, подане представником ОСОБА_1 - адвокатом Юшко В.І., не відповідає.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, або клопотання подане особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

За таких обставин, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику.

Керуючись статтями 258, 260, 353, 465, 466 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання представника заявника ОСОБА_1 -адвоката Юшко Владислава Ігоровича про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, боржник ОСОБА_2 , заінтересована особа: Третій відділ РАЦС у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління міністерства юстиції України - залишити без розгляду та разом із доданими до нього документами повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що залишення клопотання без розгляду не перешкоджає повторному зверненню після усунення обставин, що слугували підставою для залишення клопотання без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -О. А. Курганникова