Справа № 646/2325/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 січня 2026 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Колесник С.А.,

секретаря судових засідань Смаль Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2025 представник ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (далі - ТОВ «ФК«Пінг-Понг», згідно наказу від 01.07.2025 року ТОВ ФК«Пінг-Понг» змінило назву на ТОВ «ФК«Солвентіс») ОСОБА_2 , звернувся до Червонозаводського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК«СОЛВЕНТІС» заборгованість за кредитним договором № 101487889 від 09.04.2021 у розмірі 34 650,00 грн. та судові витрати, з яких: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.04.2021 ОСОБА_1 в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «МІЛОАН» подала заявку на отримання кредиту № 101487889, після чого ТОВ «МІЛОАН» направило відповідачці електронним повідомленням(SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідачка підтвердила прийняття умов договору про споживчий кредит № 101487889 від 09.04.2021,який також знаходиться у власному кабінеті відповідачки на офіційному вебсайті. Відповідно до умов кредитного договору, до укладення договору відповідачка отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами та Правилами, розміщеними на вебсайті Товариства, які є невід`ємною частиною цього договору.

Таким чином, відповідачка уклала договір про споживчий кредит № 101487889 від 09.04.2021 з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення відповідачці були перераховані кредитні кошти на її картковий рахунок у сумі 10 000,00 грн.

29.07.2021 ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи фінанс» уклали договір відступлення прав вимоги №05Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право грошової вимоги ТОВ «Діджи фінанс» до відповідача за кредитним договором № 101487889 від 09.04.2021.

24.01.2022 ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «ФК«Пінг-Понг» уклали договір факторингу №1/15,відповідно до умов якого ТОВ «Діджи фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК«Пінг-Понг» до відповідача за кредитним договором №101487889 від 09.04.2021. Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу, заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК«Пінг-Понг» становить 34 650 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн; заборгованість за відсотками 23 650 грн; заборгованість за комісією 1000 грн; заборгованість за пенею 0,00 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 березня 2025 року справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 квітня 2025 року вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Київського районного суду м. Харкова Глос М.Л.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.05.2025 провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Відповідно до Розпорядження від 18.12.2025 р. було призначено провести повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 з посади судді Київського районного суду м.Харкова.

Згідно з протоколом посторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2025 року вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Київського районного суду м. Харкова Колесник С.А.

Представник позивача ТОВ «ФК«Пінг-Понг» Лановий Є. М. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, та те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 09.04.2021 ОСОБА_1 на сайті tengo.ua дистанційно в електронній формі заповнила Анкету-заяву на кредит № 101487889, відповідно до якої сума кредиту 10 000,00 грн.; строк кредиту 30 днів з 09.04.2021 року по 09.05.2021 року Сума до повернення 16 250,00 грн.; комісія за надання кредиту 1000,00 грн., нараховується одноразово за ставкою 10,00% від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом 5250,00 грн., нараховуються за ставкою 1,75 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

09.04.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит №101487889 (індивідуальна частина), який підписаний ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора.

Положеннями п.1 Договору встановлено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Умовами договору визначено, що сума кредиту становить 10 000,00 грн. у валюті гривня, строк кредиту 30 днів з 09.04.2021, дата повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 09.05.2021; загальна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без врахування суми (тіла) кредиту) становить 6 250,00 грн., у грошовому виразі та 760,00 % річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 договору. Сукупна вартість кредиту розрахована, виходячи з припущення, що кредитний договір залишається чинним протягом погодженого строку та, що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у цьому договорі. Комісія за надання кредиту 1 000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 5 250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.75 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором - фіксований. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до Додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 101487889 від 09.04.2021 (Графік платежів), дата платежу 09.05.2021, кредит 10 000,00 грн, комісія за надання кредиту 1 000,00 грн., проценти 5 250,00 грн., разом 16 250,00 грн.

Додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 101487889 від 09.04.2021 є паспорт споживчого кредиту

Графік платежів підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

На підтвердження факту перерахування кредитних коштів відповідачці, сторона позивача надала платіжне доручення № 26612482 від 09.04.2021 про переказ ТОВ «МІЛОАН» відповідно до договору № 101487889 на платіжну картку ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 101487889 від 09.04.2021 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 34 650 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн; заборгованість за відсотками 23 650 грн; заборгованість за комісією 1000 грн; заборгованість за пенею 0,00 грн..

29.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги № 05Т. Строк його дії до 31.12.2021 (а.с. зв.ст.).

Предметом договору визначено «1.1. На умовах, встановлених цим Договором, Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості)».

З Витягу з Додатку до договору відступлення прав вимоги № 05Т від 29.07.2021 до ТОВ «Діджи фінанс» перейшло на підставі Договору відступлення прав вимоги № 05Т від 29.07.2021 право вимоги за кредитним договором № 101487889 від 09.04.2021 на загальну суму - 34 650 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн; заборгованість за відсотками 23 650 грн; заборгованість за комісією 1000 грн; заборгованість за пенею 0,00 грн..

На підтвердження виконання умов Договору відступлення прав вимоги № 05Т від 29.07.2021 позивач надав докази оплати за цим договором, зокрема платіжні інструкції від 12.08.2021 № 1188, від 19.08.2021 № 1430, від 26.08.2021 № 1450, від 02.09.2021 № 1465.

Судом досліджено, документи, які укладено між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» та обґрунтовують передачу ТОВ «Діджи фінанс» права вимоги за договором № 101487889 від 09.04.2021 до ОСОБА_1 , з яких вбачається, що вони відповідають вимогам законодавству України, мають печатку та підписи уповноважених осіб.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Діджи фінанс» набуло право вимоги за договором № 101487889 від 09.04.2021 до ОСОБА_1 в сумі 34 650 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн.; заборгованість за відсотками 23 650 грн.; заборгованість за комісією 1000 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн..

24.01.2022 між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «ФК«Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (п. 1.1).

Відповідно до Витягу з Додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 до ТОВ «ФК«Пінг-Понг» перейшло на підставі договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 право вимоги за договором про споживчий кредит № 101487889 від 09.04.2021 на загальну суму 34 650 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн.; заборгованість за відсотками 23 650 грн.; заборгованість за комісією 1000 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.

Судом досліджено, документи, які укладено між ТОВ «ФК«Пінг-Понг» та ТОВ «Діджи фінанс» та обґрунтовують передачу ТОВ «ФК«Пінг-Понг» права вимоги за договором № 101487889 від 09.04.2021 до ОСОБА_1 з яких вбачається, що вони відповідають вимогам законодавству України, мають печатку та підписи уповноважених осіб.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «ФК«Пінг-Понг» набуло право вимоги за договором № 101487889 від 09.04.2021 до ОСОБА_1 в сумі 34 650 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн.; заборгованість за відсотками 23 650 грн; заборгованість за комісією 1000 грн; заборгованість за пенею 0,00 грн..

02.11.2024 адвокат Білецький Б. М., діючи в інтересах ТОВ «ФК«Пінг-Понг», направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про необхідність погашення заборгованості в термін до 02.12.2024 у розмірі 34 650,00 грн.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

За правилами ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюютьсяЗаконом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Правилами ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК Українивикористання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниунормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістомст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правилами ст. 513 ЦК Українивизначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України.

Правилами ст. 517 ЦК Українизакріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України.

Положеннями ст. 610 ЦК Україниунормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК Українивизначає.

За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК Українизобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, прийшов до висновку, що у відповідача ОСОБА_1 існує обов`язок перед позивачем ТОВ «ФК«СОЛВЕНТІС» щодо сплати заборгованості за договором про споживчий кредит № 101487889 у розмірі 34 650 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн; заборгованість за відсотками 23 650 грн.; заборгованість за комісією 1000 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн..

Відтак, оскільки на час розгляду справи судом відповідачка не надала даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надала беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав її звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК«СОЛВЕНТІС» та стягнення з відповідачки заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 34 650,00.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» суд задовольняє у повному обсязі, тому сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2422, 40 грн підлягає стягненню з відповідача.

При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатурута адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст.30 Закону України«Про адвокатурута адвокатськудіяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

На виконання вказаних вимог представник позивача надав суду: договір про надання правничої допомоги № 43657029 від 01.11.2024, додаткову угоду № 101487889 до договору про надання правничої допомоги № 43657029 від 01.11.2024, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б. М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК«СОЛВЕНТІС» щодо стягнення кредитної заборгованості, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 03 березня 2025 року.

Відповідно до акту про підтвердження факту надання правничої допомоги (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 03.08.2025, розмір витрат за правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів ТОВ «ФК«СОЛВЕНТІС», складання позовної заяви та формування додатків до позовної заяви становить 6000 грн.

Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи (позов поданий дистанційно через систему Електронний суд, представник позивача участі у судових засіданнях не приймав), застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,141,263-265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» («Пінг-Понг») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» («Пінг-Понг») заборгованість за договором про споживчий кредит № 101487889 у розмірі 34 650 (тридцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» («Пінг-Понг») судовий збір у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» («Пінг-Понг») витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 (три тисячі) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 26.01.2026.

Суддя Колесник С.А.