Справа № 145/100/26
Провадження №2/145/412/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І. І. ,

за участю: секретаря судового засідання Коржан Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід головуючого судді Патраманського І.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Красне-агроінвест», ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача державний реєстратор Обжелянська Наталія Іванівна про визнання недійсним договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

До Тиврівського районного суду Вінницької області 26.01.2026 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Красне-агроінвест», ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача державний реєстратор Обжелянська Наталія Іванівна про визнання недійсним договору оренди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 26.01.2026 головуючим суддею у даній справі визначено суддю Патраманського І.І.

30.01.2026 головучим суддею Патраманським І.І. подано заяву про самовідвід у даній цивільній справі. Підставою для самовідводу визначено те, що позивач у даній справі ОСОБА_1 до моменту прийняття 13.01.2026 Вищою радою правосуддя рішення № 24/0/15-26 обіймав посаду судді Тиврівського районного суду Вінницької області та відповідно до рішення зборів суддів був головою цього суду. Вказана обставина, на переконання головуючого судді, може викликати в учасників судового провадження обґрунтований сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України є підставою для самовідводу судді.

Дослідивши заяву про самовідвід та матеріали справи, суд доходить наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, пунктом 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно з положеннями ч. 1, 2, 7, 8, 9 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про відвід вирішується невідкладно. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення..

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Принцип неупередженості відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає, що неупередженість судді є необхідною умовою для належного виконання ним або нею своїх обов`язків. Вона виявляється не лише у змісті рішення, але й в процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Пункт 2.5 вищезазначених принципів вказує на те, що суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього або неї не є можливим винесення неупередженого рішення у справі, або в тому випадку, коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справі "Фельдман проти України" незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності визнано порушенням п. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Позивач у даній справі ОСОБА_1 до моменту прийняття 13.01.2026 Вищою радою правосуддя рішення № 24/0/15-26 обіймав посаду судді Тиврівського районного суду Вінницької області та відповідно до рішення зборів суддів був головою цього суду.

Вказана обставина може викликати в учасників судового провадження обґрунтований сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України є підставою для самовідводу судді, а тому заява про самовідвід є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Ураховуючи вищенаведене, з метою виключення сумніву щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суддя Патраманський І.І. підлягає відведенню від розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. Враховуючи викладене дану цивільну справу слід передати до відділу прийому Тиврівського районного суду Вінницької області для проведення повторного автоматизованого розподілу справ між суддями.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, ст. 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву про самовідвід задоволити.

Відвести суддю Тиврівського районного суду Вінницької області Патраманського І.І від участі в розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Красне-агроінвест», ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача державний реєстратор Обжелянська Наталія Іванівна про визнання недійсним договору оренди (справа №145/100/26, провадження №2/145/412/2026).

Справу передати на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого складу суду в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Патраманський І. І.