СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/57/26
Провадження №2-н/547/9/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року с-ще Семенівка

Суддя Семенівського районного суду Полтавської області, Самойленко Л.М., розглянувши заяву представника заявниці ОСОБА_1 адвоката Левицького Вячеслава Ігоровича про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема питання щодо понесених заявницею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн,

УСТАНОВИЛА:

20.01.2026 до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник заявниці ОСОБА_1 адвоката Левицький Вячеслав Ігорович із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення понесених заявницею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн, та судового збору в розмірі 332,80 грн.

28.01.2026 Семенівським районним судом Полтавської області у цивільній справі №547/57/26 було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.01.2026 року і до досягнення дитиною повноліття та витрати по сплаті судового збору у розмірі 332,80 грн.

Разом з тим, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, представник заявниці також просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь заявниці ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Дослідивши матеріали заяви про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн суд зазначає наступне.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом положень ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України указаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На відміну від витрат зі сплати судового збору, розмір якого визначається Законом України «Про судовий збір», розмір витрат на правничу допомогу не є фіксованим, а питання про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідно до положень ст. 137 ЦПК України вирішується з урахуванням умов договору про надання правничої допомоги, а також заперечень іншої сторони щодо наявності підстав та розміру таких витрат. Відтак, при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд має забезпечити реалізацію сторонами дотримання принципу змагальності.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява подана в порядку наказного провадження.

При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник (частина друга статті 42 ЦПК України).

Крім того, зі змісту ч.5 ст. 137 ЦПК України вбачається, що суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Отже, питання щодо стягнення судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу адвоката, не є безспірним, також і з огляду на наявність у боржника права оспорювати суму заявлених стягувачем витрат на правничу допомогу.

Водночас, принципом розгляду справи в наказному провадженні є суто безспірне вирішення справи, а тому підстави для розподілу судових витрат, а саме правничої допомоги, у даному разі - відсутні.

Крім того, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, та за правилами наказного провадження боржник у справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 167 ЦПК України розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника та боржника, що позбавляє останнього можливості подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат.

З огляду на викладене, відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження такі судові витрати не відшкодовуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18, про те, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити представнику заявниці адвокату Левицькому В.І. у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника на користь стягувачки витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст. 165 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Відмовити представнику заявниці ОСОБА_1 адвокату Левицькому Вячеславу Ігоровичу у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 , понесених заявницею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя Л.М.Самойленко