ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2763/26 Справа № 211/2848/25 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Кривий Ріг

справа № 211/2848/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізького філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року, яке постановлено суддею Сарат Н.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 жовтня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

В березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

В обґрунтування позову зазначено, що а постановою НКРЕКП № 1389 від 28 липня 2023 року «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП № 189 від 26 грудня 2022 року та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з природного газу», позивачу змінено місце провадження господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» на територію провадження господарської діяльності з розподілу природного газу АТ «Кривороіжгаз», а також про необхідність здійснення споживачами природного газу оплати за надані послуги розподілу природного газу з 01 серпня 2023 року на рахунок ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Таким чином, 01 серпня 2023 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» має право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району) та Криворізького району Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , та має заборгованістьза послугу розподілу природнього газу за період з 01 листопада 2023 року по 31 січня 2025 року в сумі 1 220,56 грн, на яку нараховано 3% річних в розмірі 16,79 грн та інфляційні втрати в розмірі 71,85 грн, які позивач просив стягнути з відповідача.

05 серпня 2025 року представник позивача надала до суду заяву про відмову від позову в якій просила закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу та просила стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 3% річних в розмірі 16,79 грн, інфляційні втрати в розмірі 71,85 грн та судовий збір у розмірі 2 422 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», в особі Криворізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», за період з 01 листопада 2023 року по 31 січня 2025 року 3% річних в розмірі 16 грн 79 коп та інфляційні втрати в розмірі 71 грн 85 коп, з подальшим перерахуванням на рахунок № НОМЕР_1 , МФО 30346, відкритий в АТ «СЕНС БАНК». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 164 грн 01 коп, з подальшим перерахуванням на рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305482, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» оскаржило рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

АТ «Криворіжгаз» не погоджується з рішенням в частині розподілу судових витрат та вважає його таким, яке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить у цій частині рішення суду першої інстанції змінити зазначивши про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Апеляційна скарга, обґрунтована тим, що понесені позивачем (підтверджені в матеріалах справи) витрати по сплаті судового збору складають 2 422,40 грн, тому в рішенні від 29 жовтня 2025 року по даній цивільній справі не правильна зазначена сума понесених позивачем судових витрат та висновок суду не відповідає принципам пропорційності прийняття рішення про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково і відповідної пропорційності щодо визначення суми судових витрат, що належить стягнути з відповідача на користь позивача, і при цьому відсутні висновки щодо відмови у стягненні будь-якої суми судових витрат, які підтверджені доказами.

Зазначена в рішенні від 29 жовтня 2025 року сума судового збору 164,01 грн є тільки часткою від загальної суми 2 422,40 грн понесених позивачем судових витрат по даній цивільній справі. Ані в мотивувальній, ані в резолютивній частині рішення не обґрунтовано і не вирішено згідно процесуального закону питання розподілу судових витрат в іншій частині сплаченого судового збору і не стягнутого з відповідача 2 258,39 грн. Тому фактично судом першої інстанції не виконано вимоги пункту 6 частини 1 ст.264 ЦПК України щодо обов`язкового вирішення під час ухвалення рішення питання розподілу між сторонами судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року в частині задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_1 не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині розподілу судових витрат у справі.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог,за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду зміні, з огляду на таке.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами, як оператором газорозподільної системи та споживачем відповідно щодо постачання природного газу врегульовані Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, «Правилами безпеки систем газопостачання України», затвердженими наказом Міністерства вугільної енергетики та вугільної промисловості 15 травня 2015 року № 285, «Правилами постачання природного газу», затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу.

На підставі п. 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, (далі - Кодекс ГРС), доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

При цьому передбачено, що за п. 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу ГРС фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно із п. 2 глави 6 розділу 6 Кодексу ГРС річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Відповідно до п. 7 глави 6 розділу 6 Кодексу ГРС оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання.

Відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , та має заборгованість за період з 01 листопада 2023 року по 31 січня 2025 року 3% річних - 16,79 грн та інфляційні втрати - 71,85 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення судового збору, суд першої інстанції керувався нормами п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України та стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеним позовним вимогам у розмірі 164,01 грн.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за подачу позову до суду пропорційно до задоволених позовних вимог і у цій частині повністю погоджується з доводами сторони позивача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується в частині стягнутого судом судового збору, відповідно у цій частині і переглядається.

Так, матеріалами справи встановлено, що 25 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05 серпня 2025 року представник позивача надала до суду заяву про відмову від позову в якій просила закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу в розмірі 1 220,56 грн посилаючись на те, що відповідачем сплачено вказану суму заборгованості 24 березня 2025 року, після пред`явлення позову, та просила стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 3% річних в розмірі 16,79 грн, інфляційні втрати в розмірі 71,85 грн та судовий збір у розмірі 2 422 грн.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2025 року заяву представника позивача про відмову від частини позовних вимог задоволено. Прийнято відмову позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» від частини позовних вимог до ОСОБА_1 , а саме в частині стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу, за період з 01 листопада 2023 року по 31 січня 2025 року в сумі 1 220,56 грн. Закрито провадження в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за послугу розподілу природного газу, за період з 01 листопада 2023 року по 31 січня 2025 року в сумі 1 220,56 грн.

Нормами ч.3 ст.142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, як встановлено матеріалами справи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за розподіл природного газу у сумі 1 220,56 грн були задоволені відповідачем, шляхом добровільної сплати нею цього боргу 24 березня 2025 року, тобто погашення боргу відповідачем відбулося вже після пред`явлення позову до суду (позов подано до суду 24 березня 2025 року).

Таким чином, суд першої інстанції повинен був виконати приписи ч.3 ст.142 ЦПК України, які встановлені у другому реченні зазначеної норми закону та стягнути з відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно норм ч.2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За встановлених та наведених вище обставин, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання судових витрат підлягає зміні в частині збільшення суми судового збору, стягнутого з відповідача на користь позивача з 164,01 грн до 2 422,40 грн.

Керуючись ст.ст.367,374, 376, 381, 382 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізького філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року змінити в частині стягнутого судового збору змінити, збільшивши розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з 164 грн 01 коп до 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 січня 2026 року.

Головуючий:

Судді: