Справа № 490/5720/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Шведюк Д.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» - Іноземцева Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року, позивач звернувся до суду з означеним позовом, в якому просив, суд ухвалити рішення, яким (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.10.2025 року): зобов`язати ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснити перерахунок вартості послуг розподілу на 2025 рік по о/р НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 відповідно до вимог положень пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, а саме для нового споживача та/або його об`єкта, що має фактичний період споживання природного газу менший ніж дев`ять місяців, річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ за замовчуванням на рівні 126 куб. м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;

зобов`язати ТОВ «Газорозподільні мережі України» виключити з обліку по о/р НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 заборгованість в обсязі 7008,00 грн;

стягнути з ТОВ «Газорозподільні мережі України» на мою користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 гривень.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 11.05.2023 року ним придбано квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка була реалізована примусово в межах виконавчого провадження приватним виконавцем. Договір на відчуження майна з попереднім власником не укладався та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (зі змінами) вимоги щодо обтяження майна не передбачені. Відповідно до свідоцтва про право власності 11.05.2023 року ОСОБА_1 11.05.2023 року набув право власності на зазначену квартиру. Дане свідоцтво, як правочин не містить застережень про переведення на нього боргу попереднього власника, як і не містить згоди кредитора на таку заміну. Таким чином, при набутті у приватну власність квартири він не брав на себе зобов`язань повертати борги попереднього власника, а тому не повинен їх сплачувати.

За даною адресою, на момент придбання ОСОБА_1 квартири, мешкали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка була власником квартири до 2021 року та на яку було оформлено особові рахунки ТОВ «ГК «Нафтогаз України» № НОМЕР_2 та о/р № НОМЕР_1 операторів ГРМ (АТ «Миколаївгаз» та ТОВ «Газорозподільні мережі України»), але фактично з 2021 року власником цієї квартири була ОСОБА_4 , яка набула права власності на підставі Закону України «Про іпотеку».

Після придбання квартири позивач 24.05.2023 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради та зняв з реєстрації ОСОБА_3 . Згідно листа департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 14.02.2025 №19.01-17/О-282/25 ОСОБА_3 за даною адресою була зареєстрована з 30.09.2004 по 24.05.2023 роки. Через деякий час колишні мешканці квартири були виселені з огляду на що позивачем були зняті покази лічильника газу №4921240 - 06717,846 м3 та у вересні 2023 року були передані ТОВ «ГК «Нафтогаз України», ТОВ «Газорозподільні мережі України» але ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та ТОВ «Газорозподільні мережі України» не були взяті в розрахунок з невідомих причини.

У зв`язку з постійним обстрілами м. Миколаєва позивач виїхав до с. Минай Ужгородського району. Після повернення до м. Миколаєва 01.03.2024 року він звернувся до ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії та 14.03.2024 року та повторно 19.03.2024 року до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» з заявами щодо відкриття нового особового рахунку або виключенням з обліку по особовим рахункам заборгованості попереднього власника на покази 06717,846 м3. До заяви була додана заява приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «ГК «Нафтогаз України», в якій в графі наявність лічильника ним було зазначено, що покази на 11.05.2023 року становлять 06717,846 м3.

Проте, 20.03.2024 року позивачу надійшов лист від ТОВ «ГК «Нафтогаз України», що по особовому рахунку НОМЕР_2 успішно змінено власника на ОСОБА_1 та зобов`язання щодо погашення заборгованості за постачання природного газу попереднім власником перекладено на нього.

Враховуючи, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» переоформив особовий рахунок НОМЕР_2 , а не відкрив за заявою ОСОБА_1 новий особовий рахунок, ним 11.04.2024 року направлена заява про виключення з обліку по особовому рахунку НОМЕР_2 (ЕІС-код 56XM24D40821399D) заборгованості попереднього власника за показами 06717,846 м3. Натомість, у відповідь цієї заяви ТОВ «ГК «Нафтогаз України» листом від 12.04.2024 року №119/2.1.5-20067-2024 повідомив, що попередній власник о/р НОМЕР_2 не дотримувався вимог п.4 розділу 4 Кодексу ГРС та своєчасно, щомісячно не передавав покази лічильника газу та що питання розмежування заборгованості мені потрібно вирішувати самостійно з попереднім власником.

Зазначені у позовній заяві порушення операторами ГРМ (ТОВ «Газорозподільні мережі України» та АТ «Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз») на думку ОСОБА_1 призвели до виникнення в нього заборгованості перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за постачання природного газу, який був спожитий попередніми власниками в обсязі 3568,59 м3 на суму 28 394,88 грн та стягнення ТОВ «ГК «Нафтогаз України» відповідних коштів в судовому порядку (справа № 490/2986/25).

За результатами розгляду справи №490/2986/25 Центральним районним судом м. Миколаєва встановлено, що зазначений обсяг природного газу був спожитий попередніми власниками вказаної квартири за період до 11.05.2023 року (до придбання позивачем квартири на аукціоні) та цим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва позов ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожитий природний газ, залишено без задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про зобов`язання вчинити дії, задоволено частково, а саме зобов`язано ТОВ «ГК «Нафтогаз України» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_2 (ЕІС-код 56XM24D40821399D) по квартирі АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників у сумі 28461,80 грн.

З огляду на викладене позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.07.2025 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

07.11.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну (уточнену) заяву, у якій представник ТОВ «Газорозподільні мережі України» просив відмовити у задоволенні позову з огляду на його не обґрунтованість та безпідставність в повному обсязі.

На цей відзив позивачем до суду подано відповідь, у якій той зазначає, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, викладені у відзиві доводи відхилити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

З`ясувавши обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких пістав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі акта про проведення електронного аукціону належить на праві власності майно, що складається з квартири АДРЕСА_2 про що зазначено в наявному у матеріалах справи свідоцтві від 11.05.2023 року №497.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №421847454 від 09.04.2025 року нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), серія та номер: 497, виданий 11.05.2023 року.

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до МФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» із заявою про здійснення коригування фактично використаних об`ємів природного газу о/р НОМЕР_1 у зв`язку із тим, що позивач є новим власником.

Однак, листом від 16.10.2024 року позивачу було відмовлено в здійсненні перерахунку річної замовленої потужності за вказаним об`єктом.

У лютому 2025 року позивачем до МФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» надіслано заяву, у якій той зазначає, що у зв`язку із нарахуванням у березні 2024 року відповідних обсягів (3568,59 м3) споживання природного газу Миколаївською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» виконано недостовірний розрахунок вартості послуг розподілу на 2025 рік, а саме 725,87 грн на місяць при тому, що середній обсяг споживання природного газу в місяць складає 10 м3 на 79,57 грн. Так, при середньомісячному споживанні природного газу в обсязі 10 м3, плата за послуги з розподілу природного газу повинна становити 23,88 грн на місяць. На підставі чого ОСОБА_1 у заяві просить виконати перерахунок плати за послуги з розподілу природного газу на 2025 рік, взявши до розрахунку період фактичного споживання з квітня до вересня 2024 року.

На цю заяву відповідачем ОСОБА_1 надано відповідь у якій зазначено, що для перерахунку розміру річної замовленої потужності по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому за адресою: АДРЕСА_1 , немає підстав. На 2025 газовий рік розраховується за період з 01.10.2023 р. по 30.09.2024 р. Річна замовлена потужність складає 3647,59 м куб.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва №490/2986/25 від 01.09.2025 року позов ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожитий природний газ, залишено без задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання вчинити дії, задоволено частково та зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_2 (ЕІС-код 56XM24D40821399D) по квартирі АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників у сумі 28461,80 грн.

Взаємовідносини між Оператором газорозподільної системи та побутовими споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року № 329, «Кодексом газорозподільних систем України», який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494, Типовим договором розподілу природного газу, форма якого затверджена постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1348/27829 та іншими нормативно-правовими актами в сфері газопостачання.

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824 оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відповідач по справі ТОВ «Газорозподільні мережі України» є газорозподільним підприємством, що здійснює діяльність з розподілу природного газу.

Діяльність товариства здійснюється на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Ліцензії.

Постанова НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» є регуляторним актом, прийнята в межах повноважень визначених Законом України «Про ринок природного газу», Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженої Указом Президента України № 715/2014 від 10.09.2014 та у спосіб, визначений законодавством України та є обов`язковою до виконання суб`єктами природних монополій.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» Типовий договір розподілу природного газу (далі Типовий договір) затверджується Регулятором.

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Згідно підпункту 10 пункту 1.4 розділу І Типового договору розподілу природного газу, послуга з розподілу природного газу це - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача.

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Відповідно до п. 1.1 Типового договору розподілу природного газу, цей договір є публічним, регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до п. 1.3 Типового договору розподілу природного газу договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно пункту 4 частини 2 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що укладення Договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У ч. 1ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно положень пунктів 6.1 та 6.2 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільчих систем.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Відповідно до пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ для нового споживача та/або його об`єкта, що має фактичний період споживання природного газу менший ніж дев`ять місяців (крім об`єктів споживачів,що не є побутовими), або за умови відсутності споживання природного газу споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ за замовчуванням нарівні: 39 куб.м. - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб.м. - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб.м. - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

У випадку коли новий побутовий споживач уклав договір розподілу природного газу на підставі права користування на об`єкт газоспоживання, величина річної замовленої потужності визначається на рівні річної замовленої потужності (за замовчуванням) по цьому об`єкту, визначеної для попереднього споживача (за наявності в попередньому газовому році).

Позивач придбав квартиру 11.05.2023 року, при цьому по зазначеній квартирі (об`єкту газоспоживання) величина річної замовленої потужності була визначена на рівні замовленої потужності для попереднього власника, оскільки фактичний період споживання природного газу не був менший ніж дев`ять місяців та було наявне споживання природного газу споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року.

Положеннями Кодексу ГРМ не передбачено можливості для побутового споживача здійснення перерахунку величина річної замовленої потужності на розрахунковий календарний рік за його заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п. п. 3, 4, 7 ч. 1ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язати ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснити перерахунок вартості послуг розподілу на 2025 рік по о/р НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язати ТОВ «Газорозподільні мережі України» виключити з обліку по о/р НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 заборгованість в обсязі 7008,00 грн не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Перевіривши наявні у справі докази, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно обрано період який береться до уваги під час розрахунку вартості плати за розподіл природного газу (дванадцять місяців). Підстав для проведення обрахунку плати за розподіл природного газу, виходячи із розрахунку дев`яти місяців фактичного споживання позивачем природного газу, суд не вбачає. Позивачем під час розгляду справи позивачем не доведено необхідність проведення таких розрахунків та наявність для цього визначених законодавством підстав.

Щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн, суд зазначає що, у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язати ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснити перерахунок вартості послуг розподілу на 2025 рік по о/р НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 та виключити з обліку по о/р НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 заборгованість в обсязі 7008,00 грн відмовлено. За такого, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 141 УПК України судові витрати відносяться на рахунок позивача.

Так, позивачем завлено дві позовні вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії, що є позовними вимогами пов`язаними із захистом прав споживачів та за які не сплавляється судовий збір. Також позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди, за подання якої має бути сплачено судовий збір в розмірі 1% від суми моральної шкоди. Оскільки позивачем позовна вимога про стягнення моральної шкоди не була оплачена судовим збором, а суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги, то з позивача на користь держави слід стягнути 1211 грн 20 коп. судового збору за подачу позову в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 200, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», , адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1.

Суддя Л.М. Шолох