Справа № 185/7171/25
Провадження № 2/185/1454/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 січня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В

23.06.2025 року позивач звернувся до суду до відповідача ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості за договором позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 30.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено Договір позики № 3887376. Згідно даного договору позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 7 778 грн., строк позики 30 днів зі сплатою процентів - 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану позичальником електронну адресу у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи умови договору позики та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості в сумі 3 426,24 грн., заборгованість останнього становить 22 925,36 грн.

21.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу № 2106, згідно якого останнє набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 3887376 від 30.11.2020 р.

03.04.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 030423-ФК за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 3887376 від 30.11.2020 р.

Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22 925,62 грн., з яких: 7 778 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 147,62 - сума заборгованості за відсотками. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 3887376 від 30.11.2020 р. у вказаному розмірі. Також просить стягнути понесені ним судові витрати по справі: судовий збір в розмірі 2422,4 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим, що позивачем не надано первинних документів на підтвердження виконання позикодавцем своїх зобов`язань за договором позики про зарахування коштів на рахунок відповідача, не має підстав для стягнення процентів після закінчення строку 30 денного строку позики, крім того відповідач є військовослужбовцем, тому під час дії особливого періоду звільнений від нарахування процентів за користування кредитом.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказав, що перерахування коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується платіжною інструкцією №c98dleab-60ba-47c0-b76b-f3121b01d262 від 30.11.2020 року про переказ коштів та довідкою № КД-000025212/ТНПП від 02.05.2025 року, які видані платіжною системою/ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», а також листом № 8/05/25-57 від 08.05.2025 року , виданим ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Крім того, відповідач здійснив часткове погашення заборгованості в розмірі 3 426,24 грн., що підтверджує отримання ним коштів за договором позики. Проценти за користування позикою нараховані у відповідності до умов договору позики та Правил. Відповідно до п. 4.2 договору позики позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику(на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті (далі Правила). У договорі позики встановлений строк позики 30 днів, наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою, а Правилами строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Відповідачем не надано доказів його перебування на військовій службі в період з 01.12.2020 року по 30.03.2021 року, за який нараховано проценти. Відповідач перебував на військовій службі за контрактом з 12.10.2021 року по 30.05.2023 року, що не дає право на пільги, визначені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки проценти не нараховуються виключно мобілізованим військовослужбовцям.

Представник позивача подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, вказані у відзиві.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтями 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

30.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 був укладений Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 3887376 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджується копією даного договору. Відповідно до умов договорувідповідач отримав позику в розмірі 7 778 грн., строк позики (строк договору) 30 днів, процентна ставка вдень - 1,99 % (фіксована),дата надання позики 30.11.2020 року, дата повернення позики 30.12.2020 року.

Як вбачається з договору, він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідно доЗакону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Тому суд вважає даний договір укладеним.

21.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу № 2106, згідно якого останнє набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 3887376 від 30.11.2020 р.

03.04.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 030423-ФК за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 3887376 від 30.11.2020 р.

Договори факторингу відповідають вимогам цивільного законодавства, отже суд приходить до висновку про правомірність переходу прав вимоги до відповідача за договором позики № 3887376 від 30.11.2020 р. від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та, в подальшому, до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ».

Позикодавцем виконано свої зобов`язання за умовами договору позики, натомість відповідач свої зобов`язання за умовами договору не виконав, надані у позику кошти та проценти за користування ними у визначений договором строк не повернув.

Щодо розміру заборгованості, суд зазначає наступне.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Перелік умов, які мають бути зазначені в договорі про споживчий кредит наведено в ч. 1 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Зокрема, п. 10, 11 ч. 1 цієї статті визначено, що в договорі про споживчий кредит зазначаються порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Згідно договору позики № 3887376 від 30.11.2020 року строк дії договору 30 днів, тобто з 30.11.2020 року по 30.12.2020 року. Відтак, у позикодавця виникло право нарахування процентів за договором позики тільки у межах строку його дії до 30.12.2020 року.

У витягу з Реєстру прав вимог № 1 від 21.06.2021 року до договору факторингу № 2106 зазначено: боржник ОСОБА_2 , ІПН боржника НОМЕР_1 , договір позики 3887376 від 30.11.2020 року, сума заборгованості 22 925,62 грн., з яких: 7 778 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 147,62 - сума заборгованості за відсотками.

Аналогічні дані зазначені в реєстрі боржників у додатку № 1 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року.

Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за період з 30.11.2020 року по 05.06.2025 року, згідно якого проценти нараховані за період з 01.12.2020 року по 30.03.2021 року, тобто поза межами 30 денного строку договору позики.

Проценти за договором позики в межах передбаченого договором строку його дії становлять: 7 778 грн х 1,99% х 30 днів = 4 643,47 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку відповідач 06.01.2021 року сплатив за договором позики грошові кошти в сумі 3 426,24 грн., які підлягають врахуванню при визначенні розміру заборгованості за даним договором.

Заборгованість, яка підлягаю стягненню з відповідача становить 8 995,23 грн (розрахунок: 7 778 + (4 643,47 - 3 426,24 ) = 8 995,23), з яких : 7 778 грн заборгованість за основною сумою боргу; 1217,23 заборгованість за відсотками.

Доводи представника відповідача про те, що відповідач, як військовослужбовець, під час дії особливого періоду звільнений від нарахування процентів за користування кредитом, суд не приймає з огляду не наступне.

Підпунктом 3 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року№ 1275-VII ( далі - Закон № 1275-VII) статтю 14 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було доповнено пунктом 15 згідно якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються".

Пунктом 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 1275-VII дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.

Вищевказана редакція пункту 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» діяла на час укладання договору позики № 3887376 від 30.11.2020 року .

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 в період з 30.11.2020 року по 30.12.2020 року не проходив військову службу і не був військовослужбовцем, отже вимоги пункту 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо ненарахування процентів за користування кредитом на нього не поширюються.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики № 3887376 від 30.11.2020 року підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 7 778 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 1 217,23 грн., а всього 8 995,23 грн. В іншій частині - відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позиву покладаються на обидві сторони пропорційно.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 22 925.36 грн, позов підлягає задоволенню частково у розмірі 8 995,23 грн, що складає 39,24% від позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,4 грн., тому з відповідача підлягає стягненню витрати на його оплату в розмірі 950 грн. (2422,4 х 39,24% = 950). Також позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 гр., що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, витягом з Акту № 14-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 19.05.2025 року, платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 19.05.2025 року. Витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1 373,4 грн. (3500 х 39,24 % = 1373,4).

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за договором позики № 3887376 від 30.11.2020 року в розмірі 8 995 грн(вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 23 коп., з яких: 7 778 (сім тисяч сімсот сімдесят вісім) гривень 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 1 217 (одна тисяча двісті сімнадцять гривень) 23 коп. -заборгованість за відсотками.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» витрати на оплату судового збору у розмірі 950 грн. (дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 373 ( одна тисяча триста сімдесят три) гривні 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», місцезнаходження:08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 .

Суддя: В. О. Головін