УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року

м. Київ

справа №148/619/25

провадження № 61-898ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросад-2016» на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтник», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросад-2016», про стягнення орендної плати, розірвання договорів оренди земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтник» (далі - ТОВ «Ремонтник»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросад-2016» (далі - ТОВ «Агросад-2016»), про стягнення орендної плати, розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Ремонтник» на користь ОСОБА_1 заборгованість за орендну плату за 2023 та 2024 роки у загальній сумі 22 615,38 грн за договорами оренди землі б/н, укладеними 28 серпня 2017 року між ТОВ «Ремонтник» та ОСОБА_2 , за оренду земельних ділянок за кадастровими номерами :01:001:0380, :01:001:0381, :01:001:0383 (цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), розташованих на території Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Розірвано договори оренди землі б/н, укладені 28 серпня 2017 року між ТОВ «Ремонтник» та ОСОБА_3 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , по оренді земельних ділянок за кадастровими номерами :01:001:0380, :01:001:0381, :01:001:0383 (цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), розташованих на території Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2025 року, ТОВ «Агросад-2016» оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 листопада 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Агросад-2016» на заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2025 року залишено без руху. Запропоновано надати докази надсилання ОСОБА_1 копії апеляційної скарги із доданими додатками, а також документи, що підтверджують сплату судового збору, у встановлених порядку та розмірі. Зазначено строк виконання ухвали суду, попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 листопада 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Агросад-2016» на заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2025 року залишено без руху. Запропоновано надати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку. Зазначено строк виконання ухвали суду, попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2025 року клопотання ТОВ «Агросад-2016» про продовження строку усунення недоліків задоволено частково. Продовжено ТОВ «Агросад-2016» строк усунення недоліків апеляційної скарги. Зазначено строк виконання ухвал суду, попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2025 року, з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 19 грудня 2025 року, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Агросад-2016» на заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Ремонтник», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ТОВ «Агросад-2016», про стягнення орендної плати, розірвання договорів оренди земельних ділянок відмовлено.

Суд апеляційної інстанції врахував те, що наведені ТОВ «Агросад-2016» підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення такого строку буде суперечити вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому відмовив у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

19 січня 2026 року ТОВ «Агросад-2016» подало до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2025 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду її апеляційної скарги.

Касаційна скарга ТОВ «Агросад-2016» мотивована тим, що вирішуючи питання про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, оскільки не врахував, що товариство дізналось про наявність заочного рішення суду лише 15 жовтня 2025 року, вся інформація по цій справі направлялась на електронну пошту, яка потрапила у папку «Спам», що унеможливило подання апеляційної скарги у встановлений законом строк. Апеляційним судом не взято до уваги те, що керівник товариства є опікуном двох неповнолітніх дітей, які є особами з інвалідністю, а також наявність воєнного стану як поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження. Відмовивши у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавив товариство права на апеляційне оскарження та доступу до правосуддя.

Перевіривши доводи касаційної скарги ТОВ «Агросад-2016», колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У частині третій статті 357 ЦПК України зазначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву (про поновлення строку) не буде подано особою в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У пункті 4 частини першої статті 358 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Тобто поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження є правом суду, яке він реалізує, лише встановивши об`єктивну неможливість дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, відповідних вимог процесуального закону щодо строків оскарження судового рішення.

Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що заочне рішення суду першої інстанції ухвалено 28 липня 2025 року. Апеляційну скаргу подано до суду апеляційної інстанції 12 листопада 2025 року, тобто з пропуском процесуального строку.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційну скаргу ТОВ «Агросад-2016» на заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2025 року подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, наведені причини пропуску цього строку визнані неповажними, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених частиною четвертою статті 357 та пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Агросад-2016» про те, що товариство дізналось про наявність заочного рішення лише 15 жовтня 2025 року, оскільки вся інформація по цій справі направлялась на електронну пошту, яка потрапила у папку «Спам», що унеможливило подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, є безпідставними з огляду на таке.

Із оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що копію заочного рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2025 року доставлено до електронного кабінету ТОВ «Агросад-2016» 31 липня 2025 року о 21 год. 30 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої, сьомої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення

у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до частини одинадцятої статті 272 ЦПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 38 підрозділу 2 «Підсистема «Електронний суд» вказаного розділу інформація про надходження до «Електронного кабінету» відомостей та документів про результати розгляду справ додатково може надсилатися користувачу у вигляді повідомлення на електронну пошту. Дані про електронну пошту зазначаються користувачем у профілі його «Електронного кабінету».

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що функціонування «Електронного кабінету» та надсилання до нього документів в електронній формі у справах, в яких особи, що беруть в них участь пройшли процедуру реєстрації в ЄСІТС пов`язується саме з проходженням такими особами процедури реєстрації «Електронного кабінету» з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

У постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 440/9242/21 (адміністративне провадження № К/990/20595/22) зазначено, що нормами Положення про ЄСІТС передбачено надсилання відповідних документів саме до Електронного кабінету незалежно від прив`язки до електронної адреси користувача такого кабінету, визначеної ним своїм внутрішнім документом як офіційна, оскільки для функціонування ЄСІТС офіційною електронною адресою в розумінні Положення визначається адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті. Пунктом 38 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що інформація про надходження до Електронного кабінету відомостей та документів про результати розгляду справ додатково може надсилатися користувачу у вигляді повідомлення на електронну пошту. Дані про електронну пошту зазначаються користувачем у профілі його Електронного кабінету. Таким чином, копія рішення суду першої інстанції могла б бути додатково надіслана Північному МРУ ДПС на адресу у тому випадку, якщо б скаржник про це зазначив в Електронному кабінеті. Проте, датою вручення судового рішення за правилами пункту 2 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (узгоджується з пунктом 2 частини шостої статті 272 ЦПК України) буде саме день його доставлення в Електронний кабінет на електронну адресу, зазначену при реєстрації в ЄСІТС.

Є також безпідставними та такими, що не можуть слугувати беззаперечною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, посилання у касаційній скарзі на те, що керівник товариства є опікуном двох неповнолітніх дітей, які є особами з інвалідністю, та наявність воєнного стану як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження.

Заявник не навів конкретних обставин, підтверджених відповідними доказами, які унеможливили подання ним апеляційної скарги у визначений законом строк, а також доказів, які б свідчили про належне виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту скарги, в тому числі стосовно доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у рішеннях у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросад-2016» на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтник», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросад-2016», про стягнення орендної плати, розірвання договорів оренди земельних ділянок відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник