Справа № 149/4287/25
Провадження №2/149/1780/25
Номер рядка звіту 29
У Х В А Л А

"02" січня 2026 р. м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Олійник І. В. розглянувши заяву представника позивача - адвоката Вічної І. М. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу автомобіля,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2025 представник позивача адвокат Вічна І. М. подала до суду позов про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу автомобіля.

Разом з позовною заявою подано також заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що 11.02.2025 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 через портал «Дія» укладено договір купівлі-продажу автомобіля AUDI, А4, 2015 р.в., WIN НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 . Проте відповідач не сплатила вартість цього автомобіля, яку сторону договору визначили у 400000 грн. У жовтні 2025 року відповідач змінила д.н. авто на DI5666IT, що на думку позивача свідчить про намагання надалі користуватися та розпоряджатися автомобілем уникаючи розрахунку за нього. Також відповідач проігнорувала письмову вимогу позивача про розрахунок, не надала відповідь, не має у власності нерухомого майна. Все це, на думку представника, може свідчити про те, що у майбутньому відповідач може ухилитися від виконання судового рішення, а тому представник просить накласти арешт на транспортний засіб та грошові кошти ОСОБА_2 , що знаходяться на будь-яких відкритих банківських рахунках відповідача, у межах заявлених позовних вимог.

Суддя, перевіривши матеріали заяви про забезпечення позову, матеріали позовної заяви, дійшов наступних висновків.

Згідно з 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Згідно з п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Оскільки заява про забезпечення позову розглядається відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Такі правові висновки зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19).

Копією доданого до позовної заяви договору-купівлі продажу транспортного засобу від 11.02.2025 підтверджені доводи позивача про укладення з відповідачем договору купівлі-продажу автомобіля AUDI 4, 2015 р.в., WIN НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 . У пункті 3 цього договору його сторони визначили, що вартість автомобіля становить 400000 грн.

Позивач заперечує здійснення відповідачем розрахунку за цим договором, а тому заявлено позов до відповідача, отже між сторонами договору купівлі-продажу існує спір про стягнення вартості транспортного засобу.

З долучених до позовної заяви відомостей з Державного реєстру речових прав, а також інформації з «Опендатабот», видно, що відповідач не має у власності нерухомого майна, не являється фізичною особою-підприємцем, за нею 25.10.2025 зареєстровано право власності на вищевказаний автомобіль AUDI, А4, при цьому змінено номерний знак на НОМЕР_3 .

Зважаючи на встановлені обставини, суддя дійшов висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки їх не застосування може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Так, відповідач може відчужити цей автомобіль, а з огляду на відсутність у відповідача іншого майна, виконання рішення суду може бути ускладнене або неможливе.

Разом з цим, суддя приймає до уваги ч. 3 ст. 150 ЦПК України, якою визначено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заявленого способу забезпечення позову та позовних вимог передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Стосовно втручання у права та інтереси відповідача суддя також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»), тобто має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Представник позивача, серед іншого просить накласти арешт на автомобіль. Зазначене стане перешкодою для його використання та становитиме надмірний тягар для відповідача. Доцільним є лише тимчасове обмеження права відповідача розпоряджатись автомобілем на певний час, до вирішення судом спору по суті. Такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, як власника майна, оскільки, майно, на яке накладається арешт, залишиться у їх володінні та користуванні.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги предмет спору, суддя вважає, що співмірним заходом забезпечення позову буде накладення арешту на автомобіль, шляхом заборони його відчуження.

Стосовно накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача.

У відповідності до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом ч. 4 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також в інших визначених цією нормою випадках.

У суду відсутня інформація про відкриття банківських рахунків відповідачем, джерело походження грошових коштів, їх розмір та цільове призначення. Відтак такий захід забезпечення позову буде не співмірним із заявленим позовним вимогам, може позбавити відповідача засобів для існування, а тому в цій частині заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Вічної І. М. про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки AUDI, модель А 4, 2015 р.в., WIN НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 (РРНОКПП НОМЕР_4 ), шляхом встановлення заборони його відчуження.

У вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з моменту підписання суддею шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК