Справа № 485/1857/25
Провадження №2-о/485/8/26
РІШЕННЯ

іменем України

28 січня 2026 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

учасників справи: заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Снігурівка в залі суду справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, ОСОБА_5 , неповнолітній ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

установив:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В обґрунтування заяви заявник зазначала, що проживала однією сім`єю з ОСОБА_8 як чоловік та жінка без укладання шлюбу з вересня 2022 року. Вона та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованих шлюбах. 26.12.2011 між нею та ОСОБА_9 було розірвано шлюб. У 2018 році ОСОБА_8 також розірвав шлюб. Вона має дитину - доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час фактичних шлюбних відносин у них народився син - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спільного сумісного проживання вони вели господарство, мали спільний бюджет, робили ремонт, покращували благоустрій спільного проживання. 16.03.2024 ОСОБА_8 був мобілізований до лав Збройних Сил України. У липні 2025 року вона отримала від ІНФОРМАЦІЯ_3 сповіщення про те, що її чоловік 17 червня 2025 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Горіхове Донецької області зник безвісти.

Посилаючись на викладені обставини та те, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу їй необхідно для збереження грошового забезпечення та інших соціальних пільг, ОСОБА_1 просила встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зник безвісти 17 червня 2025 року під час виконання бойового завдання, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з вересня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У письмових поясненнях представник ІНФОРМАЦІЯ_16 - ОСОБА_31 просила залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 . Зазначила, що до участі у справі повинні бути залучені всі особи, які мають право на отримання відповідних виплат, тому у справі, можливо, вбачається спір про право. За наявності спору про право, встановлення юридичного факту повинно вирішуватися не в порядку окремого провадження, а в позовному провадженні. Крім того, також зазначає, що право на отримання грошового забезпечення має саме один із подружжя, відтак факт спільного проживання заявниці та зниклого безвісти ОСОБА_8 не свідчить про те, що остання має статус дружини.

Інші процесуальні дії у справі

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 26 вересня 2025 року постановила: відкрити окреме провадження у вказаній справі;залучила до участі у справі у якості заінтересованої особи Міністерство оборони України; витребувала з ІНФОРМАЦІЯ_7 належним чином завірені копії матеріалів особової справи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , копію облікової картки, копію військового квитка та інші відомості з документів про його сімейний стан; витребувала з військової частини НОМЕР_1 належним чином завірені копії матеріалів особової справи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , копію облікової картки, копію військового квитка та інші відомості з документів про його сімейний стан; витребувала у Снігурівському відділі ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) витяг про реєстрацію шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та витяг про реєстрацію шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.35-36/.

Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 03 грудня 2025 року залучити до участі у цій справі в якості заінтересованих осіб ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 , ОСОБА_5 /а.с.92-93/.

Пояснення учасників справи

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали заяву, просили суд її задовольнити з підстав зазначених у заяві. Заявник пояснила, що з ОСОБА_12 познайомилися у 2021 році. Спочатку зустрічалися. Вона їздила з донькою до нього у Польщу, проживали там деякий час разом. У травні 2023 року повернулися всі разом до України та проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Вони жили як родина, чоловік та жінка. ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_11 . Народження дитини разом реєстрували в РАЦС. Вона доглядала дітей, чоловік порався по господарству, випасав худобу. Разом робили побутові ремонти. Придбали мотоблок. 16.03.2025 чоловіка мобілізували. Спочатку він проходив навчання. Потім його відправили на виконання бойового завдання. При можливості він виходив на зв`язок. Вона знала його позивний. 28.05.2025 ввечері вона в останнє розмовляла з ним по телефону, так як він пішов на бойове завдання на Донецькому напрямку. 17.06.2025 їй зателефонували, щоб вона прибула в ТЦК. На неї виписала сповіщення. Вона звертається в органи та організації для пошуку чоловіка. Продовжує його пошук.

Представники заінтересованих осіб та заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Заслухавши заявницю та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, фотознімки, суд дійшов до таких висновків.

Суд встановив, що відповідно до довідки від 01.07.2025 №333, виданої в.о. старости Нововасилівського старостинського округу ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має наступний склад сім`ї: дочка - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , співмешканець - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.8/.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_10 народився ОСОБА_11 , батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_1 /а.с.9/.

За даними витягу з реєстру територіальної громади слідує, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.10./

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №8 слідує, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області (справа №485/360/18) від 12 червня 2018 року шлюб розірвано /а.с.39-40/.

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №3 слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області (справа №2-788/2011) від 26 грудня 2011 року шлюб розірвано /а.с.41-42/. Наведене також підтверджується рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2011 року /а.с.11/.

Батьки ОСОБА_8 померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть /а.с.18-19/.

З паспортів великої рогатої худоби, вбачається, що ОСОБА_14 є власником 3-х тварин /а.с.24-26/.

Заявником надані фотознімки: на першому фотознімку зображена заявниця, чоловік та дитина; на другому - заявник та чоловік та на третьому - чоловік та дитина /а.с.20-22/. ОСОБА_8 було мобілізовано до Збройних Сил України, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 28 квітня 2025 року /а.с.13/.

В обліковій картці ОСОБА_8 , дата заповнення - 17 березня 2025 року, в графі сімейний стан і місце поживання сім`ї зазначено: розлучений, гром. - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_4 , син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.55/.

З особової справи військовослужбовця призваного за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , а саме обліково-послужної картки ОСОБА_8 , вбачається, що в графі склад сім`ї зазначено: цивільна дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_15 , 2023 року народження, колишня дружина ОСОБА_16 , син ОСОБА_17 , 2005 року народження, син ОСОБА_18 , 2008 року народження /а.с.125/.

В автобіографії ОСОБА_19 зазначає, що дружина ОСОБА_1 . Додаткові дані: у разі потреби особисті речі направити дружині НОМЕР_5 /а.с.127/

В довідці про склад сім`ї матроса ОСОБА_8 зазначено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , телефон НОМЕР_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , закордоном, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , закордоном /а.с.128/.

20 червня 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 складено сповіщення №238 на загиблого (померлого), захопленого в полон або заручником, інтернованого або зниклого безвісті військовослужбовця, відповідно до якого: «Прошу сповістити ОСОБА_1 , цивільну дружину НОМЕР_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що її цивільний чоловік, стрілець-санітар відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , матрос ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призваний на військову службу за мобілізацією 21 березня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_14 , 17 червня 2025 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Горіхове Донецької області вважається зниклим безвісті за особливих обставин» /а.с.124/.

За даним фактом, заявниця звернулась 08 липня 2025 року з заявою до чергової частини ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області про вжиття заходів щодо розшуку її цивільного чоловіка ОСОБА_8 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2025 року за № 0000240 за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України /а.с.14/.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні надала показання проте, що її донька - ОСОБА_21 та ОСОБА_8 познайомились до повномасштабного вторгнення. Донька їздила з онукою до нього у Польщу, там вони жили деякий час. Донька завагітніла та вони повернулися всі разом до України. Народився онук. Проживали родиною ОСОБА_21 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, випасали худобу. ОСОБА_22 забезпечував родину. Діти придбали мотоблок. ОСОБА_8 придбав для дитини коляску, одяг. ОСОБА_23 робив ремонт вдома. Вони разом святкували всі свята.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні надав показання проте, що його донька - ОСОБА_21 та ОСОБА_8 проживали як родина. Почали проживати разом до повномасштабного вторгнення. Донька проживала з ОСОБА_22 у Польщі. У травні 2023 року вони разом повернулися до України. Народилась дитина. Батько реєстрував сина. Вони завели господарство, худобу. ОСОБА_22 придбав коляску дитині, мотоблок для роботи в селі. ОСОБА_23 мав тимчасові заробітки. Діти не встигли зареєструвати шлюб, бо ОСОБА_22 мобілізували. ОСОБА_8 під час несення служби телефонував йому. Він називав його - синок.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні надав показання проте, що він перебуває у дружніх відносинах з родиною ОСОБА_26 . ОСОБА_27 виїжджала до ОСОБА_22 у Польщу. Вони повернулися з Польщі , ОСОБА_27 вже була вагітна. ОСОБА_27 та ОСОБА_23 проживали у селі ОСОБА_29 . У них народився син ОСОБА_15 . ОСОБА_30 придбав дитині коляску, займався господарством, випасав худобу. Він зробив ремонт в будинку, огорожу, сарай. Виконував чоловічу роботу по дому.

Норми права та мотиви їх застосування судом

Правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечує правове регулювання відносин, пов`язаних із встановленням та обліком, розшуком і соціальним захистом таких осіб та їхніх родичів визначає Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" встановлено, що цей Закон регулює суспільні відносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

У ст. 6 вищевказаного Закону зазначено права близьких родичів та членів сім`ї осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18 липня 2018 року у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 207/3371/17.

Великою Палатою Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати в сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року в справі № 369/16486/18.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом".

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Факт спільного проживання заявниці з ОСОБА_8 у період з вересня 2022 року по 16 березня 2025 року, однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Так, суд звертає увагу на те, що в обліково-послужній картці, автобіографії, ОСОБА_8 сам вказав про те, що в нього є цивільна дружина, дружина ОСОБА_1 . Окрім, визнання самим ОСОБА_8 того факту, що ОСОБА_1 є його цивільною дружиною, надані докази, зокрема народження спільної дитини - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , де батьком вказаний ОСОБА_8 та показання свідків, спільні фотознімки, підтверджують факт спільного проживання заявниці з ОСОБА_8 , виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, піклування чоловіка та жінки один про одного. Також суд враховує, що саме заявниці було адресоване сповіщення про зникнення безвісти ОСОБА_8 .

Що стосується доводів в ІНФОРМАЦІЯ_16 про неможливість встановлення такого факту в окремому провадженні, то суд дослідивши матеріали справи, не знайшов підстав для залишення заяви без розгляду, адже наявність спору про право на отримання грошового забезпечення суд не вбачає.

Посилання ІНФОРМАЦІЯ_16 на те, що встановлення факту, про який просить ОСОБА_1 , не буде мати для заявниці юридичного значення, спростовується таким.

Так, повертаючись до вищезазначених норм, а саме до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти" № 2505-VIII від 12.07.2018 року (з наступними змінами), суд звертає увагу на те, що у статті 6 вищевказаного Закону зазначено права близьких родичів та членів сім`ї осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

У частині першій статті 1 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти" вказано, що у цьому Законі термін «близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин» вживається в такому значенні: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

У постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 298/1350/22 Верховний Суд вказував, що під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Так, з матеріалів справи не вбачається на етапі розгляду заяви про встановлення зазначеного юридичного факту, що існує спір про право між заявницею та заінтересованими особами. Всі заінтересовані особи залучені до участі у справі, заперечень щодо заяви про встановлення даного факту суду не висловили.

Таким чином, враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_8 проживали у період з вересня 2022 року до 16 березня 2025 року однією сім`єю як чоловік та жінка, а тому заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.76,81,258,259,265,273,293,294,315,319 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, ОСОБА_5 , неповнолітній ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зник безвісти 17 червня 2025 року під час виконання бойового завдання, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з вересня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28 січня 2026 року.

Суддя О.П.Бодрова