Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №348/3120/25

Провадження № 2/348/377/26

27 січня 2026 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у м. Надвірна Івано-Франківської областіцивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Процесуальні дії у справі.

10.12.2025 ТзОВ "Споживчий центр" пред`явив позов, відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №20.01.2025-100000575 від 20.01.2025 у розмірі 15050,00 гривень. В обґрунтування позову наведене таке. 20.01.2025 між сторонами було укладено кредитний договір №20.01.2025-100000575, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 155 днів, фіксована незмінна процентна ставка 1% за 1 (один) день користування кредитом. Договір укладений у електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 15050,00 гривень, що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 5000,00 гривень, заборгованості за відсотками - 6200,00 гривень, комісії з надання кредит - 450,00 гривень, додаткової комісії за обслуговування - 900,00 гривень та неустойки - 2500,00 гривень. Цю заборгованість позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати.

11.12.2025 суд прийняв до розгляду та відкрив провадження у даній справі, постановив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

27.01.2026 представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводитиза його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

27.01.2026 відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Слід зазначити, що відповідач відзиву на позов у ході судового розгляду не подав, строк на подання відзиву закінчився. Враховуючи наведене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд встановив:

20.01.2025 сторони уклали кредитний договір у електронній формі. Так, відповідач ознайомившись з публічною пропозицією позивача щодо укладення кредитного договору у формі кредитної лінії та заявкою на оформлення кредитного договору №20.01.2025-100000575, надіслав позивачу відповідь про прийняття пропозиції, яку підписав електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Укладення договору в електронній формі підтверджується також копією візуальної форми послідовності дій відповідача щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, а також смс-повідомленням з одноразовим ідентифікатором на номер відповідача.

Відповідно до умов кредитного договору, який був укладений між сторонами, визначено, що позивач надає відповідачу кредит у формі кредитної лінії у розмірі 5000,00 гривень на карту 5457-08ХХ-ХХХХ-0974, строком на 155 дні (дата повернення кредиту 23.06.2025), під 1% за один день користування кредитом, комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 9% від суми кредиту - 450,00 гривень, додаткової комісії за обслуговування - 900,00 гривень. Умовами договору також передбачена сплата неустойки у розмірі 75,00 гривень на день.

Відповідно до листа від 27.11.2025 позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 гривень на карту НОМЕР_1 .

Згідно з наданою позивачем довідкою-розрахунком про стан заборгованісті за кредитним договором №20.01.2025-100000575 від 20.01.2025, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 15050,00 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5000,00 гривень, заборгованості за відсотками - 6200,00 гривень, комісії за надання - 450,00 гривень; комісії за обслуговування - 900,00 гривень; неустойки - 2500,00 гривень.

Оцінка суду.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитний договір №20.01.2025-100000575 укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та підписаний ним з використанням електронного цифрового підпису, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Судом встановлено, що відповідач отримав кошти за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується квитанцією. Заборгованість за договором відповідач не погасив, хоча відповідно до умов договору зобов`язаний був це зробити.

Розмір процентів за користування кредитом, визначений умовами кредитного договору, відповідає вимогам чинного законодавства, узгоджений сторонами. При укладенні договору відповідач був ознайомлений з розміром процентної ставки, а також з орієнтовною вартість кредиту та витратами споживача у випадку отримання кредиту. Згідно з картою субконто за кредитним договором відповідача, встановлено, що відсотки за користування кредитом були нараховані у порядку та розмірі, визначеному у договорі.

Умова щодо оплати комісії, пов`язаної з наданням кредиту у розмірі 450,00 гривень та 900,00 гривень, передбачена умовами договору, відповідач був з нею ознайомлений при укладенні договору. Крім цього, стягнення комісії, пов`язаної з наданням кредиту, передбачено законом, а саме ч.2 ст.8 та ч.1 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування". За наведених обставин нарахування комісії не суперечить закону та належить до загальних витрат споживача за кредитом, а отже така умова договору не є нікчемною.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК Українита доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоча умовами кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. Дія зазначеної норми поширюється також на спірні правовідносини, між сторонами у даній справі.

У зв`язку із викладеним, вимога про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 2500,00 гривень не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено у частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2020,00 гривень.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість в розмірі 12550 (дванадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судовий збір у розмірі 2020 (дві тисячі двадцять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його постановлення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складено повного тексту рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", ідентифікаційний код 37356833, місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м.Київ.

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 27.01.2026.

Суддя Матолич В.В.