Справа № 681/17/26
Провадження 2-з/681/2/2026
УХВАЛА

про забезпечення позову

"12" січня 2026 р. м.Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Горгулько Н.А., розглянувши заяву керівника Шепетівської окружної прокуратури про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

Керівник Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Полонської міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про примусове припинення права власності, зобов`язання повернути земельну ділянку та стягнення шкоди.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0024; заборонити ОСОБА_1 змінювати цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0024, здійснювати її перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками; заборонити земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, вул. Народного Ополчення, 3, м. Київ, 03151) та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки кадастровий номер :05:005:0024.

Заявник мотивує заяву тим, що відповідач може відчужити майно, щоб унеможливити виконання судового рішення.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, вважаю, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.153 ЦПК України).

Судом встановлено, що керівником Шепетівської окружної прокуратури подано до Полонського районного суду позовну заяву в інтересах держави в особі Полонської міської ради до ОСОБА_2 про примусове припинення права власності, зобов`язання повернути земельну ділянку та стягнення шкоди.

Відповідно до наказів Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області № 22-98/14-15-СГ від 13.01.2015 та № 22-3854-СГ від 05.05.2015 ОСОБА_1 передано у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0024, яка розташована за межами населених пунктів Великокаленицької сільської ради Полонського району Хмельницької області.

Згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності, розробленої ТОВ «Геобуд-Проект» ОСОБА_1 передавалась земельна ділянка у власність для ведення особистого селянського господарства. Відсутня будь-яка інформація щодо наявності на земельній ділянці пошкоджень рельєфу, облаштування водного об`єкту (ставка), що свідчить про те, що ОСОБА_1 отримав земельну ділянку у стані придатному для використання за цільовим призначенням.

В подальшому, ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 03.06.2015, видане Реєстраційною службою Полонського районного управління юстиції Хмельницької області про реєстрацію речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0024 площею 1,45 га, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер: 36.

У провадженні СД Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 06.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :05:005:0024 розташований водний об`єкт загальною площею 1,059 га, на якому розміщена дамба, яка слугує регулятором рівня води та вказує на використання вказаної земельної ділянки саме для водогосподарських потреб, а не для ведення особистого селянського господарства, як того передбачає її категорія.

На даний час ОСОБА_1 , достовірно знаючи про цільове призначення земельної ділянки, продовжує використовувати земельну ділянку не за цільовим призначенням та проявляти безгосподарність при використанні земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, що призвело до виведення земель із сільськогосподарського обороту.

Так, п. а) ч. 1 ст. 143 ЗК України передбачено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку, в тому числі, у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Таким чином, згідно вказаної норми наявні підстави для примусового припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0024.

При цьому, Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області (згідно інформації від 12.08.2024 № 10-22-0.4-2821/2-24) розраховано розмір завданої шкоди внаслідок використання земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0024 не за цільовим призначенням, а саме розмір шкоди, заподіяної внаслідок псування земель, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено з порушенням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, визначених у документації із землеустрою або за відсутності такої документації на загальну суму 95661,76 грн., а також розмір шкоди заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, порушення режиму, нормативів і правил використання земель на загальну суму 11546,12 грн. Загальний розмір збитків згідно розрахунків складає 107207,88 грн.

На даний час спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, яку ОСОБА_1 без застосування заходів забезпечення позову може реалізувати третім особам.

Вказане зумовлює необхідність у забезпеченні позову у вигляді заборони ОСОБА_1 розпоряджатись спірною земельною ділянкою, здійснювати зміну її цільового призначення, поділ, об`єднання, перетворення.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно положень п.1, п.2 та п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2019 року у справі № 824/239/2018).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц.

Ураховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, та можливість відповідача здійснити відчуження майна, що є предметом спору на користь третіх осіб в будь-який час, а тому незастосування забезпечення позову шляхом накладенням арешту на зазначене майно та забороною на його відчуження може зробити неможливим виконання рішення суду, що порушить права заявника, тому необхідність забезпечення позову у спосіб, обраний заявником, слід визнати обґрунтованим.

З огляду на встановлені обставини та правові положення, заява позивача підлягає до задоволення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и л а:

Заяву керівника Шепетівської окружної прокуратури задовольнити та вжити заходи забезпечення позову:

-накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0024, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

-заборонити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) змінювати цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0024, здійснювати її перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками;

-заборонити земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, вул. Народного Ополчення, 3, м. Київ, 03151) та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки кадастровий номер :05:005:0024.

Ухвала підлягає виконанню негайно. Копію ухвали для відома та виконання надіслати заявнику, а після її виконання - Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 .

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення.

Суддя Полонського

районного суду Н.А.Горгулько