Номер провадження 2/754/897/26
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря Рябенка В.О.

позивача та представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом з вимогою до відповідача ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

Позов мотивовано тим, що позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак мали стосунки, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, від якого мають малолітню доньку - ОСОБА_4 , 2023 року народження. Відповідач не зміг стримати обіцянок щодо реєстрації шлюбу, не взяв на себе, як батько, відповідальності щодо виховання та утримання спільної дитини. Свої обов`язки по вихованню та утриманню дитини відповідач перекладає здебільшого на свою матір-бабусю дитини. Інколи дитина проводить час у батька вдома, але в цей час нею повністю займається не батько, а його мати. З 03.06.2024 проживають окремо, кожний живе своїм особистим життям. Саме позивач належним чином турбується про доньку, виховує, розвиває, турбується про її здоров`я, фінансово забезпечує та дбає про належні житлові умови та комфортне життя дитини.

16 жовтня 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по цивільній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили визначити місце проживання дитини разом з матір`ю.

Відповідач ОСОБА_3 не скористався правом надання відзиву, однак в судовому засіданні зазначив, що були певні непорозуміння, однак на даний момент погоджено питання про його участь, як батька, у вихованні доньки, тому будь - яких заперечень та претензій стосовно місця проживання дитини з матір`ю, не має.

Представник третьої особи - Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомляв, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Надано висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини з матір`ю, при цьому у письмовому клопотанні зазначено про розгляд справи за їх відсутності, просять врахувати права та інтереси малолітньої дитини.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Встановлено наступні правовідносини.

Сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, від якого мають малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.14) Проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , належній на праві власності ОСОБА_1 (на підтвердження надано Договір купівлі-продажу від 23.12.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М. Г. та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31468126 від 23.12.2014)

З народження і по дату звернення з позовною заявою до суду, донька ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади №2025/010906737 від 05.08.2025.

Позивач всебічно турбується про фізичне здоров`я дитини - ОСОБА_4 . Саме матір дитини була присутня при планових та позапланових оглядах у лікаря, що підтверджується записами в Історії розвитку дитини, яка заповнюється лікарями Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району м. Києва».

З 09.05.2025 дитина оформлена до дитячого садочку - Заклад дошкільної освіти № 192.

З Характеристики закладу дошкільної освіти № 192 щодо вихованки ОСОБА_4 , наданої директором та вихователями Дошкільного навчального закладу № 192 слідує, що «мати, ОСОБА_5 приводить і забирає дитину, завжди цікавиться життям і успіхами ОСОБА_6 в садочку. Дитина завжди доглянута, має чистий та охайний вигляд».

Позивач має постійне місце роботи та дохід.

З 08.05.2024 року Позивач працює в ТОВ «ІНКОС ЛАЙН» на посаді фахівця з публічних закупівель. На підтвердження додається копія Наказу про прийняття на роботу № 11-к від 08.05.2024, копія Довідки, виданої директором ТОВ «ІНКОС ЛАЙН» за вих. № 41 від 26.09.2025 та копія Довідки, виданої директором ТОВ «ІНКОС ЛАЙН» за вих. № 40 від 26.09.2025. Дохід Позивача за період з 01.06.2024 по 31.08.2025 роки склав 201 924,78 грн.

Позивач судимості не має, на обліку у нарколога, психіатра - не перебуває, стан здоров`я дозволяє опікуватися дитиною. (на підтвердження надано Довідку про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 849, а також Витяг з інформаційно аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» від 02.10.2025).

Таким чином, умови проживання та розвитку дитини разом з матір`ю є такими, що відповідають найкращим інтересам дитини, а саме: у дитини з матір`ю тісний психоемоційний зв`язок; мати забезпечує дитині необхідний медичний догляд; у матері є фінансова спроможність забезпечувати дитину всім необхідним для її життя та всебічного розвитку; дитина відвідує дитячий садок.

Згідно з висновком щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, наданим Службою у справах дітей Дніпровської РДА у м. Києві, враховуючи інтереси дитини, вважають за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю - ОСОБА_1 . (а.с.135)

Суд звертає увагу також на те, що позивач не перешкоджає відповідачу бачитись з дитиною в будь-який час та день та приймати участь у вихованні дитини, про що не зареречував в судовому засіданні сам відповідач.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У ч.ч.1-2 статті 161 СК України зазначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.

При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19).

Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.

У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження N 61-17922св21) зроблено висновок, що «при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесів вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів»

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження N 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

Принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, відповідно до якого малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Отже, враховуючи вищезазначене, проживання дитини із матір`ю від самого народження, зважаючи на усталений побут дитини, суд вважає, що проживання малолітньої ОСОБА_4 з матір`ю - ОСОБА_1 буде відповідати інтересам дитини та позитивно сприятиме її фізичному та психологічному розвитку.

На підставі вище викладених правових норм, беручи до уваги обставини справи, досліджені судом при її розгляді, зважаючи на вік дитини, її інтереси, умови життя та життя її батьків, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з нею, з матір`ю, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 213-215 ЦПК України ст.ст. 141, 161 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Повний текст рішення складено 29.01.2026.

Суддя Ольга САЛАМОН