Ухвала

09 січня 2026 року

м. Київ

справа № 932/12920/25

провадження № 61-410ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 24 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року (повний текст постанови складено 25 грудня 2025 року) в справі за позовом за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку (кадастровий номер :09:168:0255, площею 0,08 га, РНОКПП НОМЕР_1 ), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 24 вересня 2025 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року, в задоволені заяви акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову відмовлено.

09 січня 2026 року АТ «Банк Кредит Дніпро» через підсистему Електронний суд подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 24 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року (повний текст постанови складено 25 грудня 2025 року).

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

Оскарження ухвали суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову передбачено пунктом 4 частини першої статті 353 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови апеляційного суду рокупро можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржені ухвала Шевченківського районного суду міста Дніпра від 24 вересня 2025 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 24 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року (повний текст постанови складено 25 грудня 2025 року) в справі за позовом за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков