Справа № 698/768/25
Провадження № 2/698/48/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

при секретарі судових засідань Триліс Я.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Звенигородський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Звенигородський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач 07.06.2014 уклали шлюб, який рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.09.2017 року було розірвано. Після розірвання шлюбу вона з відповідачем фактично продовжували проживати разом однією сім`єю до жовтня 2018 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 в неї народився син ОСОБА_4 , біологічним батьком якого є відповідач. У зв`язку з тим, що на момент народження сина ОСОБА_4 вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, відомості про батька її сина ОСОБА_4 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. В даний час син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини вона одна не зможе забезпечити, тому батько дитини, який є здоровим та працездатним, повинен сплачувати аліменти на рівні частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 15.09.2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання на 08.10.2025 року.

Ухвалою суду від 22.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивачки адвокат Замковенко В.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що це його дитина. Також вказав, що з дитиною він спілкується та не заперечує проти задоволення позову.

Третя особа Звенигородський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) представника в судове засідання не направили, проте надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їхнього представника.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.09.2017 року шлюб укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 07.06.2014 року у виконавчому комітеті Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області, про що складено актовий запис від 07.06.2014 року за № 6 розірвано.

Із копії повторного свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 29.08.2025 року вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Катеринопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено актовий запис від 01.06.2019 року № 43, у якому у графі «Батько» зазначено ОСОБА_7 , а у графі «Мати» зазначено ОСОБА_5 .

Із копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 3 від 29.08.2025 року вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Катеринопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було складено актовий запис від 01.06.2019 року за № 43, у якому у відомостях про батька зазначено ОСОБА_7 , а у відомостях про матір зазначено ОСОБА_5 . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Із копії свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_2 від 25.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила прізвище на ОСОБА_3 , про що Катеринопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено актовий запис від 25.03.2023 року за № 1.

Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження ТОВ «МАМА ПАПА» від 06.01.2026 № 51672 вбачається, що ймовірність того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рамках проведеного дослідження, складає 99.99994 %.

За приписами ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За змістом ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Отже, визначення судом походження дитини шляхом визнання батьківства за рішенням суду можливе виключно у випадку, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

За змістом ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Аналіз зазначених положень СК України дає підстави для висновку про те, що визнання батьківства є способом визначення судом походження дитини від особи, яка не записана батьком дитини. Такі справи спрямовані на захист прав матері, батька або дитини задля виникнення у особи, яка є біологічним батьком, прав та обов`язків батька.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01.01.2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Таким чином судом взято до уваги те, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Аналіз вказаних норм права в сукупності із дослідженими судом доказами, а також визнанням відповідачем себе біологічним батьком ОСОБА_5 , дає підстави дійти до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_5 ..

Отже, судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що запис про батька дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у Книзі реєстрації народжень вчинено Катеринопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_5 , слід задовольнити.

Крім того, відповідно до вимог ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове cвідоцтво про народження.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що відповідно до ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері, батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

З огляду на викладене, суд враховує право ОСОБА_5 знати свого батька, а також беручи за основу римську максиму lurasanguinis nulloiure civilidirimi possunt (жодні встановлення цивільного права не можуть скасувати права, що випливають із кровної спорідненості), робить висновок про необхідність внесення змін до актового запису про народження дитини.

Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно приписів ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законнних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З досліджених судом доказів, підтверджено факт проживання та знаходження на утриманні позивачки її сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що дає підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом враховано позовні вимоги позивачки, які не суперечать чинному законодавству, відсутність з боку відповідача заперечень чи спростувань позиції позивачки, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в заявленому позивачкою розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 04.09.2025 року, відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 128, 134, 135, 141, 180-182, 191 Сімейного кодексу України, 3, 4, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 82, 206, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Звенигородський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № 43 від 01.06.2019 року, місце державної реєстрації Катеринопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), змінивши данні про батька дитини, а саме в графі «Батько» вказати « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 04.09.2025 року і до повноліття дитини.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко