Номер провадження № 2-п/521/43/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси Шевчук Н.О. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) адвоката Обертовича Д.М. від 26.01.2026 року (вх. №4994) про перегляд заочного рішення у справі №522/21370/25-Е за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (03145, м. Київ, вул. Набережно - Корчуватська, 27, прим. 2, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 04.12.2025 року у справі № 522/21370/25-Е позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за договором № 4245591 від 25.12.2023 року у загальному розмірі 61425 грн., судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн.

26.01.2026 року через підсистему «Електронний Суд» до Хаджибейського районного суду міста Одеси із заявою про скасування заочного рішення у справі звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Обертович Д.М. (вх. №4994), який просить суд: визначити поважними причини пропуску ОСОБА_2 процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 04.12.2025 року у цивільній справі № 522/21370/25-Е за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; скасувати заочне рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 04.12.2025 року у цивільній справі № 522/21370/25-Е за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначити справу до розгляду.

Зокрема, обґрунтовуючи вимоги вказаної вище заяви, заявник зауважила таке.

Щодо поважності причин пропуску відповідачкою строку на оскарження заочного рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 04.12.2025 року вказала, що вона дізналася про наявність даної справи лише 09.01.2026 року після безпосереднього ознайомлення з матеріалами справи у Хаджибейському районному суді міста Одеси, що підтверджується відповідною відміткою в матеріалах справи. До цього моменту відповідачка не була належним чином повідомлена про розгляд справи та не мала об`єктивної можливості реалізувати своє право на захист. Після отримання інформації про існування справи відповідачка вживала заходів для отримання професійної правової допомоги, однак з огляду на її скрутне матеріальне становище, відсутність постійних доходів та утримання двох малолітніх дітей, пошук адвоката потребував значного часу.

За доводами заявника, лише 22.01.2026 року вона уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Обертовичем Дмитром Миколайовичем, після чого заява про перегляд заочного рішення була підготовлена та подана до суду у максимально стислі строки, що свідчить про добросовісність відповідачки та поважність причин пропуску відповідного процесуального строку.

Враховуючи наведені заявницею обставини, остання вважає, що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення був пропущений нею з поважних причин, які не залежали від її волі.

Також, у вказаній заяві заявницею наведено ряд обставин про поважність причин неявки в судове засідання та неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву.

Окрім наведеного, заявницею за доводами заяви про скасування заочного рішення наводяться заперечення проти вимог позивача та наявність у неї доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

26.01.2026 року через підсистему «Електронний Суд» до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника позивача за вх. №4993 надійшло клопотання про залишення без руху заяви про перегляд заочного рішення.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про перегляд заочного рішення до свого провадження, суд насамперед має вирішити питання про обґрунтованість підстав для поновлення заявнику процесуальних строків для звернення до суду із відповідною заявою.

Так, ст. 284 ЦПК України законодавцем унормовано порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення: заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача; заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст заочного рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Як встановлено судом, у заяві про перегляд заочного рішення від 26.01.2026 року заявниця наголосила, що вона дізналася про наявність даної справи лише 09.01.2026 року після безпосереднього ознайомлення з матеріалами справи у Хаджибейському районному суді міста Одеси, та, в подальшому, через деякий час у зв`язку із об`єктивними для неї обставинами, уклала договір на надання правничої допомоги з адвокатом, а тому, вважає, що нею пропущено процесуальний строк для звернення до суду із відповідною заявою за непереборних обставин, що слугує підставою для поновлення такого строку.

Водночас, суд не приймає до уваги вказану вище позицію заявниці, враховуючи таке.

Так, враховуючи вимоги ст. 284 ЦПК України, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у ст. 126 ЦПК України. Так, відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу Закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 126 ЦПК України).

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається «ex officio».

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що зміст ст. 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у ст. 126, 127 цього Кодексу.

Суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог ст. 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Тому правила ч. 3 ст. 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (ч. 2 ст. 26 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування ст. 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і ч. 2 ст. 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме ст. 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Така правова позиція вказана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 року у справі № 756/11081/20.

З матеріалів справи №522/21370/25-Е судом встановлено, що заочним рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 04.12.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за договором № 4245591 від 25.12.2023 року у загальному розмірі 61425 грн., судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн.

11.12.2025 року відповідачка ОСОБА_1 особисто отримала копію вказаного вище рішення від 04.12.2025 року, про що свідчить наявна у матеріалах справи розписка останньої, підписана власноручним підписом (а. с. 142).

З огляду на зазначене, доводи заявниці, викладені нею у заяві про скасування заочного рішення у даній справі про те, що вона ознайомилася із оскаржуваним рішенням лише 09.01.2026 року не відповідають дійсності.

Таким чином, як встановлено судом, зважаючи на те, що заявниця отримала оскаржуване рішення суду 11.12.2025 року, визначений ст. 284 ЦПК України двадцятиденний строк для звернення до суду із заявою про скасування заочного рішення почав свій відлік 12.12.2025 року та закінчився 31.12.2025 року.

Із заявою про перегляд заочного рішення у даній справі представник заявниці звернувся 26.01.2026 року.

При цьому суд зауважує, що заявниця доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до суду із заявою не надає, а також обґрунтованих та непереборних причин пропуску такого строку не вказує.

Суд зауважує, що поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

При вирішенні питання про поновлення строків, суд враховує процесуальну поведінку особи, обізнаність особи про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку, та їх доведеність, тривалість пропущеного строку, сутність доводів та інші обставини, які мають істотне значення.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у справі від 18.11.2020 року № 439/1493/15-ц та у справі від 18.11.2020 року № 466/948/19.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Тобто, ЦПК України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду із відповідним процесуальним документом, а також належного його оформлення.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні скарги/заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемент права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, розглянувши вимоги та доводи заяви заявниці, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що застосування наслідків спливу процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у даному разі не буде мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статті 6 Конвенції, оскільки заявник не позбавлений права повторно звернутися до суду з цієї самою заявою після належного оформлення відповідно до вимог процесуального законодавства.

Отже, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для поновлення процесуального строку для звернення заявниці до суду із заявою про перегляд заочного рішення у даній справі, виснує, що заявником не наведено непереборних та істотних обставин, завдяки яким останньою пропущено строк для звернення до суду із вказаною заявою, що є підставою для залишення її без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.13, 126, 260, 284-286 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Обертовича Д.М. про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення у справі №522/21370/25-Е - відмовити.

Заяву представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) адвоката Обертовича Д.М. від 26.01.2026 року (вх. №4994) про перегляд заочного рішення у справі №522/21370/25-Е за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (03145, м. Київ, вул. Набережно - Корчуватська, 27, прим. 2, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.01.2026 року.

Суддя Н.О. Шевчук