Провадження 6/193/1/26
У Х В А Л А

іменем України

26 січня 2026 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпрпетровської області в складі:

головуючого судді Кащука Д.А.,

за участю секретаря судового засідання Губи О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Софіївка цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Бражника Дениса Сергійовича, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

09.12.2025 Софіївським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення у цивільній справі №193/1516/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 54 500,00 грн., понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

16.01.2026 через систему «Електронний суд» представник відповідача адвокат Бражник Д.С. звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа по справі №193/1516/25 таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якої зазначив, що 09.12.2025 у зазначеній справі було ухвалено рішення. 09.01.2026 до моменту пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання боржником ОСОБА_1 було добровільно виконано рішення суду в частині погашення основної суми заборгованості на суму 54500,00 грн та сплачено судові витрати по справі на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс». Таким чином, майновий обов`язок за рішенням суду боржника ОСОБА_1 виконано у повному обсязі до видачі виконавчого листа, а отже виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не надавали.

Позивач (стягувач) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 3 ст.432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили.

Виконання судового рішення будь-якої інстанції необхідно розглядати як частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до вимог частини першої - другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11, від 17 жовтня 2019 року у справі № 2-3558/2010 та від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

У силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що рішенням Софіївського районного суду від 09.12.2025 у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 54 500,00 грн., а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Рішення суду набрало законної сили 09.01.2026 та не оскаржувалося.

На виконання вищезазначеного рішення виконавчий лист не видавався, при цьому заборгованість відповідачем була погашена. Так, згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № від 09.01.2026 борг у розмірі 54500,00 грн. сплачено відповідачем ОСОБА_1 , а також згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № від 14.01.2026, платіжної інструкції №А91-Н-РК0М-Р52С-2КЕ2 від 26.01.2026 відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн..

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених статтею 432 ЦПК України, для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Софіївського районного суду Дніпропетровської області, оскільки виконавчий лист у справі №193/1516/25 на підставі судового рішення не видавався, заборгованість за кредитним договором боржником було погашено у добровільному порядку, через що стягувач і не звертався до суду із заявою про видачу виконавчого листа, а відтак у задоволенні відповідної заяви представника ОСОБА_1 адвоката Бражника Дениса Сергійовича слід відмовити.

Оскільки положеннями Закону України «Про судовий збір» не передбачено справляння судового збору за звернення до суду із заявою про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, то судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції згідно із статтею 141 ЦПК України слід віднести в рахунок держави.

Керуючись статтями 23, 259, 260, 268, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бражника Дениса Сергійовича, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 26.01.2026.

Суддя Д.А.Кащук