ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3473/26 Справа № 185/6873/25 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя-доповідач у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

28 січня 2026 року м.Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Космачевська Т.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тарановський Дмитро Сергійович, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року в цивільній справі номер 185/6873/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Із вказаним рішенням частково не погодилась відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тарановський Д.С., подала апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 січня 2026 року апеляційна скарга залишена без руху до надходження до Дніпровського апеляційного суду даної цивільної справи.

23 січня 2026 року цивільна справа надійшла до Дніпровського апеляційного суду.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Відповідно до п. 4 ч. 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

З матеріалів справи вбачається, що повне судове рішення складено 12 листопада 2025 року, апеляційна скарга надійшла до Дніпровського апеляційного суду 31 грудня 2025 року, що підтверджується відповідною відміткою штампу вхідної кореспонденції Дніпровського апеляційного суду. Тобто з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на апеляційне оскарження, оскільки останнім днем строку на апеляційне оскарження було 12 грудня 2025 року.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (частина шоста статті 124 ЦПК України).

Аналіз апеляційної скарги ОСОБА_1 свідчить, що вона подається 09 грудня 2025 року, Однак, вказана апеляційна скарга надійшла до Дніпровського апеляційного суду 31 грудня 2025 року.

До вказаної вище апеляційної скарги, додано накладну кур`єрської служби доставки 7069 без розрахункового документа на підтвердження надання послуг поштового зв`язку, відповідно до якої 09 грудня 2025 року, кур`єрською службою доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин» здійснено відправлення пакету з такими реквізитами: відправник адвокат Тарановський Д.С. адреса: м. Одеса, вул. Б.Літвака, 10/12, прим. 1, одержувач: Дніпровський апеляційний суд, адреса: м. Дніпро, вул. Харківська, 13, опис вкладеного: апеляційна скарга.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року N 270, визначено порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулювання відносин між ними (далі - Правила), відповідно до пункту 58 яких під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток поштового календарного штемпеля. Дата відбитка поштового календарного штемпеля маркувальної (франкувальної) машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання. Якщо на письмовій кореспонденції, поданій для пересилання, відсутній відбиток поштового календарного штемпеля або зазначена дата не відповідає даті подання її для пересилання, така кореспонденція повертається відправникові для відповідного оформлення.

З наданої копії накладної 7069 вбачається, що така не містить відбитку календарного штемпеля.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

До вказаної вище апеляційної скарги не додано розрахункового документу на підтвердження оплати послуги зв`язку.

Копія накладної кур`єрської служби доставки не містить ідентифікатора поштових відправлень, за допомогою використання якого було б можливо перевірити дату відправлення кореспонденції.

Належними та допустимими доказами підтвердження дати отримання / відправлення поштового відправлення є поштовий конверт із зазначенням ідентифікатора поштових відправлень, згідно якого було б можливо перевірити дату отримання та відправлення кореспонденції.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про поштовий зв`язок" оператори поштового зв`язку надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства та можуть провадити іншу господарську діяльність у встановленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Правил визначено, що приймання поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає в отриманні від відправника поштового відправлення, поштового переказу для їх наступного пересилання оператором поштового зв`язку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції, що визначається оператором поштового зв`язку. Рекомендоване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення, відстежується в системі оператора поштового зв`язку на шляху пересилання відправлення та вручається одержувачу з підтвердженням вручення.

Відповідно до пункту 62 Правил підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є: поштові марки, наклеєні на письмову кореспонденцію або нанесені типографським способом на поштові конверти, поштові картки; електронні марки; відбитки державного знака, нанесені маркувальними машинами; відбитки про оплату письмової кореспонденції, нанесені друкарським чи іншим способом; розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку.

Відповідно до абзацу 2 пункту третього розділу І Положення у разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

З урахуванням викладеного апеляційний суд констатує, що надання накладної служби кур`єрської доставки без належного її заповнення (відсутність відбитку календарного штемпелю та ідентифікатора поштових відправлень) та без відповідного розрахункового документа не є належним доказом на підтвердження дати надіслання апеляційної скарги саме 09 грудня 2025 року.

Відсутність наведених вище доказів, перешкоджає встановленню дійсної дати звернення скаржника з апеляційною скарги, шляхом її подання до кур`єрської служби доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин».

Отже, апеляційний суд не встановив на підставі належних, допустимих доказів підтвердження дати відправлення представником ОСОБА_1 - адвокатом Тарановським Д.С. апеляційної скарги саме 09 грудня 2025 року.

Водночас, до апеляційної скарги також додано поштовий пакет ТОВ «Нова Пошта» від 30 грудня 2025 року з ідентифікаційним номером 4844 (ідентифікатор поштового відправлення), згідно з яким це поштове відправлення прийнято у відділенні поштового зв`язку 30 грудня 2025 року о 18:45 год.

Зазначена вище інформація щодо дати та часу прийняття віддаленням поштового зв`язку вказаного вище відправлення також підтверджується відомостями, відображеними на веб-сайті ТОВ «Нова Пошта», у розділі «пошук» за номером вказаного поштового відправлення.

З викладеного вище вбачається, що на підставі того обсягу доказів, що наразі міститься в матеріалах справи, за допомогою яких можливо встановити дійсну дату подачі апеляційної скарги засобами поштового зв`язку, можливо дійти висновку, що апеляційна скарга подана 30 грудня 2025 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, при цьому питання про поновлення пропущеного процесуального строку апелянт не порушує.

Вказане викликає розумні сумніви у правильності зазначеної дати відправки 09 грудня 2025 року. Таким чином, дата подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 на пошту свідчить про різні процесуальні наслідки її розгляду.

З урахуванням наведеного, з метою визначення дати подання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тарановський Д.С., апеляційної скарги та перевірки дотримання нею процесуальних строків під час звернення до суду з апеляційною скаргою, позивачці необхідно подати відомості (письмові докази) на підтвердження тієї обставини, що Кур`єрська служба доставки, послугами якої вона скористувалася під час звернення із апеляційною скаргою, є повноважним оператором з надання послуг поштового зв`язку, яка зареєстрована відповідно до вимог чинного законодавства та наділена такими правовим статусом та повноваженнями, тобто відомості про яку внесено до Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку, а також про причини тривалого доставлення цього відправлення: з 09 грудня 2025 року до 30 грудня 2025 року.

Також, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тарановський Д.С., необхідно уточнити (підтвердити) дату подачі апеляційної скарги 09 грудня 2025 року засобами зв`язку і надати до суду відповідні докази (докази приймання поштового відправлення; розрахунковий документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку; довідку оператора поштового зв`язку, тощо).

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В апеляційній скарзі відповідачки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тарановський Д.С., зазначено, що вона має бути звільнена від плати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Судовий збір».

З цього приводу, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 як військовослужбовець оскаржує рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором, тобто зазначений спір не пов`язаний із захистом порушених прав заявниці саме як військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту заявників у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, Верховний Суд в ухвалі від 15 січня 2021 року у справі № 757/36628/16-ц зазначали, що Законом України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають такий статус, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав, що випливають з такого статусу. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв з вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

У пунктах 79-84 ухвали від 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23 (провадження № 14-93цс24) Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання прийняття до розгляду справи № 567/79/23 (провадження № 14-93цс24) та наявності/відсутності підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від якого вона не відступила у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, та викладеного у інших постановах Верховного Суду, який обмежує застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI виключно статтями 12 та 22 Закону № 3551-XII, вказала:

Згідно з відкритими та загальнодоступними даними Офіційного вебпорталу парламенту України, у березні 2020 року у Верховній Раді України зареєстрований проєкт Закону про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та Героїв України).

До проєкту цього Закону було надано пояснювальну записку та висновки комітетів Верховної Ради України з яких вбачається, що метою цього законопроєкту було усунення суперечності, що буде сприяти приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність до вимог принципів верховенства права та правової визначеності. А саме запропоновано внести зміни до Закону України «Про судовий збір» в частині викладення пункту 13 частини першої статті 5 зазначеного Закону в такій редакції: «учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у всіх справах незалежно від характеру порушених прав».

Проте Верховна Рада України не прийняла Закон про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та Героїв України).

Тобто законодавець чітко визначив свою позицію щодо спірного питання.

Аналіз викладених положень закону з урахуванням правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що у кожному випадку суди мають враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до неї особи).

Як вбачається зі змісту позову ТОВ «ФК «ЕАПБ», предметом спору у цій справі є захист прав кредитора у звязку із порушенням боржником свого зобовязання із повернення кредитних коштів.

Отже, цей позов не стосується питань соціального і правового захисту ОСОБА_1 як військовослужбовця, а тому за відсутності інших підстав для звільнення її від сплати судового збору скаржнику слід сплатити судовий збір у загальному порядку, тому за подання апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 має сплатити судовий збір на загальних підставах.

Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI (далі Закон), визначено розміри ставок судового збору за подання позовних заяв та апеляційних скарг до суду.

Розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні апеляційної і касаційної скарги на рішення суду, згідно пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону, становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Тому, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4542,00 грн (3028,40 грн х 150%) за такими реквізитами: отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Шев.р/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37988155, номер рахунку (IBAN) UA0004628, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), призначення платежу *;101; реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від (Дата оскаржуваного рішення) по справі (Номер справи), Дніпровський апеляційний суд.

Згідно з частиною 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тарановський Дмитро Сергійович, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року має бути залишена без руху для усунення недоліків.

Керуючись ч. 2 ст. 185, ч. 2, 3 ст. 357, 381 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тарановський Дмитро Сергійович, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2025 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Роз`яснити, що в разі що в разі не подання документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Т.В. Космачевська