Справа № 509/4762/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про зупинення провадження

28 січня 2026 року с-ще. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого?судді Спічака Вадима Олексійовича,

за участю:

секретаря судового засідання?Лизогубенко Владлени Олександрівни

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

У судове засідання сторони?не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладені обставини при розгляді? справи? у судовому засіданні фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.?

13.01.2026 року від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №754/511/23.

Дослідивши матеріали справи в межах вирішуваного питання, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду знаходиться справа №754/511/23 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Тому колегія суддів вважає, що якщо кредитор вже скористався судовим захистом та з боржника рішенням суду стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (див. постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 759/4755/19 та від 29 листопада 2023 року у справі № 753/1527/22).

Натомість колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23 сформулювала інший правовий висновок щодо застосування приписів частини другої статті 625 ЦК України.

У цій справі колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вказала на відсутність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, передбаченого частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин підтвердження такого боргу відповідним судовим рішенням, яке не може бути виконаним без вирішення питання щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що у випадку, якщо судовим рішенням вже стягнуто з боржника суму боргу, проте стягувач вичерпав можливість пред`явлення виконавчого документа до виконання і такий документ на виконанні не перебуває, зобов`язання вважається натуральним, а отже, стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, неможливе.

Враховуючи, що у справі №754/511/23 позивач посилається на ті ж обставини, що і у цій справі, та зазначає про наявність у стягувача можливості стягнення із боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України у випадку наявності судового рішення про стягнення боргу за основним зобов`язанням, яке набрало законної сили, за обставин коли, таке рішення не може бути звернуте до виконання у примусовому порядку, вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі є подібними до правовідносин у зазначеній вище справі №754/511/23, яка перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи викладене та з метою дотримання єдності судової практики, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи №754/511/23.

Керуючись ст. 251, 252, 259-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про зупинення провадження задовольнити.

Провадження у справі №: 509/4762/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, - зупинити до вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи №754/511/23 та оприлюдення відповідної постанови в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне судове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Спічак В.О.