Справа № 172/2098/25
Провадження № 2/172/918/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Голубенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестагро» про стягнення заборгованості за договором оренди землі, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_2 вказує, що 20.08.2018 року між позивачем та ТОВ «Інвестагро» був укладений договір оренди землі, яка належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на землю серія ЯМ № 840183 від 30.12.2012 року, площею 8,2510 га кадастровий номер :02:003:0027 строком на 7 років. Договір зареєстрований 30.10.2018 року державним реєстратором Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, номер запису про інше речове право: 5635940. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2., 3.3 договору орендна плата за бажанням орендодавця може виплачуватися як у грошовій, так і у натуральній або відробітковій формі. За кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі у розмірі 3,5% від вартості земельної ділянки, що становить 8983,04 грн. з урахуванням індексації не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата. Виплата орендної плати оформлюється письмово. Відповідач відповідно до умов договору зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату. Однак, відповідач за 2024 рік орендну плату не виплатив взагалі. Крім цього, в порушення вимог п. 3.4 договору оренди землі відповідач не сплатив земельний податок за оренду землі, у зв`язку з чим позивач особисто перерахував до держави 2623,32 грн. земельного податку. Невиплата відповідачем орендної плати позбавила позивача того доходу, на який він розраховував під час укладення договору оренди землі. Таким чином, відповідач не сплатив позивачу орендну плату за 2024 рік в сумі 8983,04 грн. Однак, відповідно до Відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 2024 рік відповідач звітував перед ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату позивачу орендної плати за 2024 рік у сумі 29345,78 грн., тому позивач вважає що саме сума вказана у Відомості повинна бути стягнута з відповідача на його користь як плата за оренду землі за 2024 рік. Окрім цього, з відповідача слід стягнути 3% річних та інфляційні нарахування в сумі 598,09 грн. та 1834,70 грн. відповідно, а також сплачений позивачем земельний податок в сумі 2623,32 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди 34401,89 грн. та судові витрати у справі.

Представник позивача Лащенко В.А. двічі надавав суду заяву про відкладення розгляду справи з метою уточнення позовних вимог та їх збільшення. Враховуючи час перебування справи на розгляді в суді (з серпня 2025 року), строки встановлені положеннями цивільного процесуального законодавства для розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, ту обставину, що у представником позивача не подано заяву про уточнення позовних вимог, а навпаки надано суду ще одну заяву про відкладення розгляду справи, суд вважає за доцільне розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів і в межах заявлених позовних вимог.

Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Відповідно до Державного акту на право власності на землю серія ЯМ № 840183 від 30.12.2012 року ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 8,2510 га кадастровий номер :02:003:0027 для для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

20.08.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестагро» укладений договір оренди землі площею 8,2510 га кадастровий номер :02:003:0027 строком на 7 років. Договір зареєстрований 30.10.2018 року державним реєстратором Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, номер запису про інше речове право: 5635940.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.3 договору оренди від 20.08.2018 року за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі у розмірі 3,5% від вартості земельної ділянки, що становить 8983,04 грн. з урахуванням індексації не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата.

Згідно з п. 3.4 договору оренди землі земельний податок за орендовану земельну ділянку сплачує орендар у терміни, встановлені діючим законодавством України.

З акту приймання-передачі від 14.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 як орендодавець передав, а ТОВ «Інвестагро» як орендар прийняв в оренду земельну ділянку кадастровий номер :02:003:0027.

Відповідно до Відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 2024 рік ТОВ «Інвестагро» звітував перед ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату позивачу орендної плати за 2024 рік у сумі 29345,78 грн.

Позивачем сплачений земельний податок з фізичних осіб в сумі 2623,32 грн.

Згідно з розрахунком, наданим представником позивача, заборгованість ТОВ «Інвестагро» перед ОСОБА_1 за договором оренди землі від 20.08.2018 року становить 34401,89 грн., з яких: 29345,78 грн. невиплачена орендна плата за землю за 2024 рік, 598,09 грн. 3% річних, 1834,70 грн. інфляційні нарахування, 2623,32 грн. земельний податок сплачений позивачем.

Позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу про виплату заборгованості за договором оренди землі від 20.08.2018 року, яку ТОВ «Інвестагро» отримало 04.02.2025 року.

Таким чином, суд встановив, що між сторонами укладений договір оренди землі від 20.08.2018 року, який підписаний орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Інвестагро» в особі голови Мелешка І.Т. строком на 7 років та підписаний акт приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0027 в оренду. Суд зазначає, що правочин вчиняється особою на підставі вільного волевиявлення та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, після підписання сторонами договору оренди він вважається укладеним і з цього часу у сторін виникають права та обов`язки за договором оренди землі. Одним з основних обов`язків орендаря відповідно умов договору оренди землі від 20.08.2018 року є своєчасне внесення орендної плати за користування земельною ділянкою, однак відповідач не виконав свого обов`язку та не сплатив позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою за 2024 рік, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, на підставі достовірних, належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором оренди землі.

Питання про розподіл судових витрат, зокрема судового збору, слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Таким чином, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 5000,00 грн. неспівмірний зі складністю справи, яка відповідно до положень ЦПК України є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, а також часом, необхідним представнику позивача для вчинення відповідних процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у суму 2000,00 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

1. Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестагро» про стягнення заборгованості за договором оренди землі задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестагро» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди землі від 20.08.2018 року у сумі 34401 (тридцять чотири тисячі чотириста одну) гривню 89 копійок.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестагро» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду в сумі 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк