Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 936/25/26

Провадження № 2/936/66/2026

29.01.2026 селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі

головуючого - судді Павлюк С.С.

з участю секретаря с/з Щербей А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріальногог округу Заяць С.А., про визнання права власності на земельну ділянку ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 площею 0,08га.

Позов мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 є власником нерухомого майна - житлової нерухомості - будинку АДРЕСА_2 . Цей будинок він придбав 16 жовтня 2007 року, у ОСОБА_3 - бабусі відповідачки. На час укладення договору, право власності на земельну ділянку належало продавцю, проте оформленим не було. Право власності до продавця на земельну ділянку перейшло у зв`язку з прийняттям нею спадщини за померлим чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачка ОСОБА_2 , яка є дружиною позивача в грудні 2025 заявила про те, що вона знайшла заповіт і відповідно до цього заповіту все майно, яке належало ОСОБА_3 , належить їй. Відповідачка також стверджує про те, що в тому числі і земельна ділянка для обслуговування домоволодіння АДРЕСА_1 площею 0,08га є її особистою приватною власністю.

Ухвалою судді від 09.01.2026 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду 22.01.2026 у справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримують повністю та просять такий задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріальногог округу Заяць С.А. на розгляд справи не з?явилась, причини її неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлялась належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилася, однак звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглядати у її відсутності на наявними матеріалами, оскільки перебуває за кордоном. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та зазначає, що прозивач ОСОБА_1 16.10.2007 року придбав будинок у її бабусі ОСОБА_3 , також зазначає, що перебуває у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 .

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які представник позивача посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна - житлової нерухомості - будинку АДРЕСА_2 , що також стверджується договором купівлі-продажу від 16.10.2007, який посвідчений приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №82 та укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

На час укладення договору, право власності на земельну ділянку належало продавцю ОСОБА_3 , проте оформленим не було. Право власності до продавця ОСОБА_3 на земельну ділянку перейшло у зв`язку з прийняттям нею спадщини за померлим чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №032302, виданим Воловецькою селищною радою 8.02.1996 померлому ОСОБА_4 , свідоцтвом про право на спадщину за законом (додатковим), виданим 19.05.2005 державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори (спадкова справа №52/2003), довідкою про перебування в шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виданою 19.05.2005 відділом РАЦСу Воловецького районного управління юстиції.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша статті 120 ЗК України).

Встановлено, що при переході права власності на житловим будинок, питання щодо набуття позивачкою права власності на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування житлового будинку не вирішувалось.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно ч.1 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Враховуючи, вищевикладене, а також беручи до уваги, що відповідач визнала позов позивача і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позивач набувши право власності на житловий будинок, набув також і право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 площею 0,08 га.

Вимоги про відшкодування судових витрат позивачем та його представником не заявлено.

Керуючись ст.ст. 5,7,8,12, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріальногог округу Заяць С.А., про визнання права власності на земельну ділянку - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 площею 0,08 га.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

третя особа: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріальногог округу Заяць С.А., місце знаходження: село Нижні Ворота, пл. Народна, 1-а, Мукачівський район, Закарпатська область.

Суддя: Павлюк С.С.