Справа № 211/458/26
Провадження № 2/211/2581/26
У Х В А Л А

про витребування доказів

28 січня 2026 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ніколенко Д.М., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

адвокат Леліков Сергій Олегович від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі та зареєстрований 01.04.2017 службою укладення шлюбів Фуар (Турецька республіка).

Ознайомившись з матеріалами позову, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26-30 ЦПК України). Розгляд справи неповноважним складом суду, порушення правил юрисдикції є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦПК України, підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України та на даний час проживає за межами України, у свою чергу, відповідач ОСОБА_3 є громадянином Турецької республіки, проте відомостей щодо того, чи проживає на час розгляду справи відповідач на території України або за її межами, у справі відсутні.

З огляду на викладене, суд, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, позбавлений можливості правильно визначити підсудність даної цивільної справи. Тому на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України, з метою дотримання рівності учасників процесу в реалізації прав та обов`язків, з огляду на те, що у матеріалах справи відсутня вказана інформація, суд вважає за необхідне витребувати від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби відомості щодо перетину державного кордону України у період з 01.01.2021 по теперішній час відносно громадянина Турецької республіки ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 29, 81-84, 259-261, 353-354 ЦПК України, суд-

постановив:

зобов`язати Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26, електронна пошта: ) інформацію щодо перетину державного кордону України у період з 01.01.2022 по теперішній час громадянином Турецької республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Конак, Турецька республіка, відома адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Одночасно повідомляю, що відповідно до вимог ч. ч. 7-9 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд і з зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали; у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом; притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.М.Ніколенко