Провадження № 22-ц/4808/231/26
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.

учасники справи

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України) справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»

на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року, ухвалене в складі судді Пастернак А.І.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,,

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року ТОВ «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обгрунтування якого зазначило, що 13.05.2024 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір № 499334-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 договору кредиту ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 12000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15 процентів за кожен день користування кредитом.

Банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надавши позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника.

До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти на суму 12 408,33 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань станом на 22.06.2025 року утворилась заборгованість за договором № 499334-КС-001 в розмірі 25089,91 грн, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 10 469,22 грн, суми прострочених платежів по процентах 14 620,69 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року позов ТОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 499334-КС-001 від 13.05.2024 року про надання кредиту у загальному розмірі 21307,97 грн, з яких: 10469,22 грн - заборгованість за кредитом; 10838,75 грн - заборгованість за відсотками, судовий збір у розмірі 2057,50 грн. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано- Франківської області від 17 грудня 2025 року виправлено описку у резолютивній частині рішення.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Бізнес позика» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції змінити заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, а саме змінити суму стягнення з 10 838,75 грн на грошову суму в розмірі 14 620,69 грн. В решті рішення суду залишити без змін. Здійснити розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме помилково ототожнив поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку в день, яка встановлена в кредитному договорі, у зв`язку з чим дійшов хибного висновку про нікчемність встановлених у кредитному договорі процентних ставок в день в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», а також дійшов хибного висновку про їх невідповідність максимальному розміру денної процентної ставки відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

Вважає, що суд першої інстанції неправомірно зменшив розмір процентів за користування кредитними коштами які підлягають стягненню з відповідача на користь по позивача за кредитним договором

Скаржник звертає увагу суду на лист Національного банку України № 14-0004/3433 від 15.01.2024 та зазначає, що розмір денної процентної ставки передбачений договором № 499334-КС-001 про надання кредиту від 13.05.2024 року не перевищує 1%, виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 14 620,69 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено відповідачу право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 отримав поштою 29 грудня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 25 089,91 грн і є менше і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328 грн * 30 = 99 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року оскаржується в частині стягнення відсотків, в іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині, а саме стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом.

В частині стягнення тіла кредиту за вказаним договором рішення суду не оскаржується та не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, встановлено, що за період з 25 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, за період з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року - 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року - 1 % . Врахувавши розмір сплаченої суми відповідачем за тілом кредиту у сумі 1530,78 грн та в рахунок процентів 9077,55 грн, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню сума заборгованості за відсотками в розмірі 10838,75 грн.

Переглядаючи рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 13 травня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 499334-КС-001, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів (п. 2.1 договору).

Договір укладений в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» .

Згідно з п. 2.3. договору строк, на який надається кредит становить 24 тижні.

Строк дії договору визначений сторонами до 28.10.2024 року (п.2.7 договору).

Відповідно до п. 2.4 договору стандартна процентна ставка за кредитом в день становить 1,5 % фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом становить в день 1,15012500 % фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору.

Пунктом 2.5 договору передбачена комісія за надання кредиту, що складає 1800 грн та нараховується одноразово при видачі кредиту в день видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшений кредитодавцем в односторонньому порядку. Супровідні послуги відсутні, тарифи не змінні в продовж дії договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладання додаткового договору до договору, який сторони погодили іменувати у своїх відносинах додатковою угодою.

Згідно п.2.10 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 19 671,57 процентів.

Денна процентна ставка складає 1,16 процентів.

ТОВ «ПрофітГід» підтверджено, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції відправника ТОВ «ПрофітГід» було здійснено переказ грошових коштів на рахунок отримувача: надавач платіжних послуг ТОВ «ПрофітГід», платник ТОВ «Бізнес позика», дата транзакції 13.05.2024, сума переказу: 12000 грн., номер платіжної картки отримувача: НОМЕР_1 , емітент платіжної картки отримувача PrivatBank, призначення переказу: перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного дог. №499334-КС-001 від 13.05.2024.

Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 . Згідно виписки по рахунку 13.05.2024 року на картку зараховано платіж у сумі 12000 грн.

Відповідно до наданого розрахунку та довідки про стан заборгованості, заборгованість відповідача перед кредитором ТОВ «Бізпозика» станом на 01.07.2025 року складає 25089,91 грн, що складається з: 10469,22 грн - заборгованість за кредитом; 14620,69 грн - заборгованість за відсотками. Крім того з розрахунку вбачається, що відповідач здійснював часткову оплату за кредитним договором, а саме: всього сплачено 12 408,33 грн, з яких: 1530,78 грн за кредитом, 9077,55 грн по відсотках, 1800 грн по комісії, 0 грн. по штрафах. У тіло кредиту відповідачем сплачено: 02.06.2024 - 1104,16 грн., 23.06.2024 125,32 грн, 06.07.2024- 247,74 грн, 23.07.2024 -53,56 грн.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У справі, яка переглядається встановлено, що 13 травня 2024 року між сторонами укладено кредитний договір № 499334-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 24000 грн, строком на 24 тижні.

Кредитний договір укладений в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2.4 договору стандартна процентна ставка за кредитом в день становить 1,5 % фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом становить в день 1,15012500 % фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору.

Щодо нарахування відсотків за користування кредитом, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір № 499334-КС-001 укладено 13.05 2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.

Згідно з п.п. 2.4 стандартна процентна ставка за кредитом в день 1, 50000000, фіксована.

Занижена процентна ставка за кредитом в день: 1, 15012500, фіксована.

Пунктом 2.11. договоувизначено, що денна процентнаставка: 1,16 процентів.

Відповідно, визначений договором розмір денної процентної ставки не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, розрахунок заборгованості за відсотками за договором про надання споживчого кредиту слід проводити з урахуванням максимальної денної процентної ставки 1% визначеної ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Колегія суддів вважає,що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Розмір нарахованих відсотків (із розрахунку 1%) за період з 13.05.2024 року по 28.10.2024 року становить 18 260 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_1 сплачено відсотки за користування кредитом на загальну суму 9077,55 грн, що позивачем відображено у розрахунку заборгованості, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» підлягала б стягненню сума заборгованості за відсотками в розмірі 9 182,45 грн.

Водночас апеляційний суд не може вийти за межі доводів апеляційної скарги, погіршуючи, при цьому, становище скаржника (позивача, який подав апеляційну скаргу). Це узгоджується з принципом заборони погіршення становища особи, яка оскаржує рішення (non reformatio in peius), відомим ще з римського права. Він пов`язаний із іншим принципом - tantum devolutum quantum appellatum (тобто «скільки оскаржено - стільки й переглядається»). Заборона повороту до гіршого означає недопустимість погіршення становища апелянта порівняно з тим, яке він мав у попередній інстанції внаслідок поданої ним апеляційної скарги.

Такий підхід закріплено, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24).

Оскільки за результатами апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою ТОВ «Бізнес позика» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року, становище скаржника не може бути погіршено, порівняно з тим, якого було досягнуто у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року слід залишити безмін.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то апеляційний суд не здійснює перерозподіл судових витрат у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382,384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» залишити без задоволення.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 січня 2026 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева