Справа № 141/471/25
Провадження № 22-ц/801/93/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Слісарчук О. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 рокуСправа № 141/471/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Діденко Наталією Петрівною, на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Слісарчука О. М., в селищі Оратів, повне рішення складено 24 жовтня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

2 червня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Грицика Д. С. звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 липня 2009 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 03 вересня 2020 року у справі № 141/609/18 шлюб між ними був розірваний. На даний час позивач разом із сином проживають за адресою: АДРЕСА_1 . В 2021 р. відповідачка в 2020 році виїхала на територію російської федерації, з сином не спілкується взагалі, не виконує свої батьківські обов`язки, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням. Син ОСОБА_3 навчається в спеціалізованій школі № 131 Святошинського району м. Києва, згідно характеристики зі школи, батько дитини ОСОБА_1 спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини. Відповідачка контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується.

27 травня 2025 року служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області за його заявою обстежила умови проживання його із сином: умови проживання задовільні, для виховання та розвитку дитини створені умови: окреме спальне ліжко, стіл для виконання завдань, шафа для речей. В помешканні дотримуються санітарно-гігієнічної норми. В квартирі чисто та затишно, для дитини створено всі необхідні умови для повноцінного розвитку та виховання, дитина всім забезпечена.

Відтак позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довів, та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Стосовно думки неповнолітнього ОСОБА_3 , який підтримав позицію батька ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав матір ОСОБА_2 , суд врахував, що думка дитини не повинна бути абсолютною для суду, якщо вона не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини. Висновок органу опіки носить рекомендаційний характер про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Неповнолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, тому слід враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини, оскільки спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків.

Не погодившись із прийнятим рішенням, 12 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 діючи через свого представника адвоката Діденко Н. П., подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в суді першої інстанції не заперечував про позбавлення батьківських прав його матері ОСОБА_2 , однак суд першої інстанції всупереч ст. 171 СК України і ч. 4 ст. 265 ЦПК України не надав оцінки цьому. Не врахував той факт, що підстави для позбавлення батьківських прав виникли у позивача до початку воєнного стану, адже ще з серпня 2021 року дитина проживає із батьком, матір самоусунулась від виконання своїх обов`язків. Також судом не встановлено, чи є позивач військовозобов`язаним та чи підлягає мобілізації, тобто не визначено як саме рішення про позбавлення батьківських прав може вплинути на права та обов`язки РТЦК та СП і чи взагалі вплинуть, тому суд безпідставно залучив до участі в справі ТЦК та СП, адже спір про позбавлення батьківських прав жодним чином їх не стосується. Суд не в повній мірі дослідив усі докази та обставини справи, неправильно їх оцінив та зробив невірні висновки.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

09 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» представник служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області Васянович В. Ю. подала заяву про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , та його представника адвокат Діденко Н. П. підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11);

-рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 03 вересня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований відділом державно реєстрації актів цивільного станції реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області 19 липня 2009 року, актовий запис № 21 (а.с. 12 13);

- згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23 травня 2025 (№ 65/08.00.24-07), за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 8);

- згідно довідки ТОВ «СІЛЬПО ФУД» № 75 від 20 травня 2025 року , ОСОБА_1 працює в ТОВ «СІЛЬПО ФУД» за професією старший охоронник, Відділ охорони, Магазин № 8_С Київ Борщагівська вул. 154 А, із 24 жовтня 2018 року (наказ про прийняття на роботу від 23.10.2018 № 664/МЦ8-к) (а.с. 16).

- як убачається із характеристики, виданої начальником відділу охорони ТОВ «СІЛЬПО ФУД» магазин № 8 Цвіркун О.П. (№ 93 від 20.05.2025), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , працює в ТОВ «СІЛЬПО ФУД», магазин № 8 на посаді старшого охоронника із 24 жовтня 2018 року по теперішній час, за період перебування на посаді старшого охоронника ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно, як фахівець в галузі охорони, ділові якості проявив на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення, за характером спокійний та врівноважений, жодної скарги від клієнтів певної сфери обслуговування не надходило. В колективі користується повагою та авторитетом, у порушенні техніки безпеки та трудової дисципліни помічений не був, шкідливих звичок не має, прогулів та запізнень за час роботи не мав, нагороджений відзнаками та почесними грамотами за сумлінну працю, неодноразово отримував грошові премії за розвиток та вклад в галузі охорони (а.с. 17);

- відповідно до довідки № 79, виданої 20 травня 2025 року спеціалізованою школою № 131 Святошинського району м. Києва, ОСОБА_3 є учнем 8-А класу спеціалізованої школи № 131 Святошинського району м. Києва (а. с. 14). Згідно характеристики, виданої директором ОСОБА_6 та класним керівником ОСОБА_7 спеціалізованої школи № 131 Святошинського району м. Києва, ОСОБА_3 навчається у школі з першого класу, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень, має навчальні досягнення достатнього рівня, навчається в повну міру своїх можливостей, виявляє логічне мислення, володіє міцними знаннями із гуманітарних дисциплін, має здібності до вивчення англійської мови, історії України та зарубіжної літератури, на уроках завжди уважний та активний. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно, був учасником шкільної олімпіади, товариський, відповідальний, розсудливий, не піддається чужому впливу, правила поведінки завжди свідомо виконує, учителі високо оцінюють його ставлення до навчання, підтримує дружні стосунки із багатьма учнями. Батько дитини ОСОБА_1 спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини, завжди на зв`язку із класним керівником, натомість, мати контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, вихованням дитини займається лише батько (а.с. 15);

- як убачається із акту обстеження умов проживання від 27 травня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , умови проживання задовільні, в помешканні дотримано санітарно гігієнічні норми, чисто та затишно, для дитини створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку та виховання, дитина всім забезпечена (а.с. 18);

-07 серпня 2025 року виконавчим комітетом Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області прийнято рішення № 637/27 «Про затвердження висновку щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Як вбачається з висновку служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, в телефонному режимі спеціалістами служби у справах дітей була проведена бесіда із матір`ю дитини ОСОБА_2 , яка повідомила, що наразі знаходиться на території російської федерації із 2021 року, повернутись на територію України не може. 16.07.2025 подала до служби у справах дітей заяву, в якій зазначила, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , натомість, 17.07.2025 подала до служби у справах дітей заяву, в якій зазначила, що заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та бажає бути присутньою на комісії з питань захисту прав дитини. На розгляді комісії з питань захисту дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області 22 липня 2025 року винесено питання щодо визначення доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . На засіданні комісії були присутні батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 (за допомогою месенджера Телеграм). ОСОБА_1 повідомив, що дитина після проживання з матір`ю дуже травмована, матір дитини вже тривалий час не піклується про здоров`я та навчання дитини, тому просить комісію прийняти рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері. Натомість, ОСОБА_2 повідомила, що наразі знаходиться на території російської федерації та планує приїхати до сина, а також заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. На підставі викладеного комісія з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області від 22 липня 2025 року (протокол № 13) орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 91 93).

Між сторонами виник спір з приводу позбавлення батьківських прав.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках в разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків на краще неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Така позиція є сталою в правозастосуванні та неодноразово висловлювалася Верховним Судом. Суд першої інстанції вірно послався на постанови Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, від 08.04.2020 у справі № 645/731/18, від 24.06.2020 у справі № 344/6374/18, від 23.12.2020 у справі № 522/21914/14, від 22.11.2023 у справі № 1915/2789/12, від 25.01.2023 у справі № 462/4705/19, від 23.04.2025 у справі № 541/939/22, які є релевантними до обставин цієї справи.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, має оціночний характер, залежить від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (див. постанови Верховного Суду від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22, від 28 лютого 2024 року у справі № 303/4697/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23 та ін.).

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладається на позивача(див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 358/689/22).

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог не є достатніми для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки беззаперечно не підтверджують наявність винної поведінки та факт свідомого ухилення ОСОБА_2 виконання обов`язків з виховання сина, а також те, що змінити її поведінку у кращу сторону неможливо.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позитивний висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки носить лише рекомендаційний характер для суду.

Як вбачається зі змісту висновку органу опіки і піклування від 07 серпня 2025 року, він не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Апеляційний суд зауважує, що цей висновок складений на підставі тверджень заявника ОСОБА_1 , і хоча при цьому була заслухана думка дитини ОСОБА_3 , однак в матеріалах справи немає доказів того, що з дитиною було проведено хоч якісь заходи по відновленню зв`язку з матір, а його образа на неї є зрозумілою реакцією на відсутність матері у житті дитини, однак не може бути визначальною для вирішення питання позбавлення батьківських прав матері. Викликає сумнів і та обставина, що в телефонному режимі з працівника служби у справах дітей була саме ОСОБА_2 та повідомила ту інформацію, яка відображена у Висновку, адже перевірити це неможливо, інформація про засоби зв`язку з відповідачкою матеріали справи не містять. Навіть якщо припустити, що це була саме відповідачка, то, як вбачається зі змісту Висновку, вона в телефонному режимі 16.07.2025 року повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, а наступного дня: 17.07.2025 року подала до служби заяву, в якій заперечила проти позбавлення її батьківських прав. Суду така заява відповідачки надана не була, але це дає підстави виснувати, що відповідачка проявляє зацікавленість в налагодженні зв`язків із сином.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

На перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Позивач не пояснив та не довів, чому позбавлення батьківських прав матері дитини буде сприяти інтересам сина.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідні служби з`ясовували причини неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, що до неї були вжиті ті чи інші заходи та які саме органом опіки і піклування для налагодження зв`язку матері з дитиною та дитини з матір`ю, відсутній висновок спеціаліста (психолога), який міг би пояснити позицію та ставлення дитини до матері та чи є (чи немає ) можливості налагодити між ними зв`язок.

В справі що розглядається відсутні докази застосування до відповідачки заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, що також свідчить про те, що не вичерпано усі можливості налагодити відносини матері з дитиною і навпаки.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка перебуває за кордоном, це лише твердження позивача. Немає і жодних характеризуючи особу відповідачки матеріалів, в справі наявні лише докази того, що батько належним чином виконує свої обов`язки по утриманню та вихованню сина, натомість в цій справі підлягає доведенню наявність підстав для позбавлення матері батьківських прав, однак доказів цього, окрім тверджень позивача, матеріали справи не містять.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних доказів того, що відповідачка умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина ОСОБА_3 . Тобто, у цій справі не доведено відповідні умисні дії чи бездіяльність відповідачки, не доведені обставини, що відповідачка має всі можливості виконувати свої обов`язки по вихованню сина, однак умисно їх не виконує.

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який допускається лише за наявності виключних обставин, зокрема умисного, тривалого та винного ухилення від виконання батьківських обов`язків, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Сам по собі факт проживання дитини з батьком, здійснення ним основного догляду та виховання, а також обмеженої участі матері у житті дитини не є безумовним доказом свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка відмовлялася від спілкування з дитиною, перешкоджала її розвитку, вчиняла жорстоке поводження, зловживала батьківськими правами або створювала загрозу для життя чи здоров`я дитини, а її бездіяльність, як стверджує позивач, є недостатньою для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити її батьківських прав;

Інформація з освітніх закладів лише констатує факт відсутності активної участі матері у навчальному процесі та вихованні дитини, однак не підтверджує наявності умислу та вини, які є обов`язковими для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Враховуючи, що у матеріалах справи немає беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували винну та свідому поведінку ОСОБА_2 по ухиленню від участі у вихованні сина, умисне і свідоме нехтування обов`язками матері, суд першої інстанції, зробив обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Слід зазначити, що залучення до участі у справі про позбавлення батьківських прав в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору Міністерства оборони, ІНФОРМАЦІЯ_11 , з огляду на припаси статті 53 ЦПК України, не є необхідним, адже вирішення питання про позбавлення чи відмову в позбавленні батьківських прав жодним чином не впливає на права та обов`язки зазначених осіб як учасників цивільних відносин.

Також апеляційний суд зауважує, що юридичними особами публічного права, які мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства, є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя (пункт 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154), відтак ІНФОРМАЦІЯ_12 не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть бути учасниками справи (постанова Об`єднаної палати КЦС ВС в справі № 760/32455/19від 14.06.2021 року, постанова ВС в складі колегії суддів Третьої судової палати КЦС від 27 березня 2024 року в справі № 344/6751/22,постанова ВС у складі колегії суддів Другої судової палати КЦС в справі № 524/7691/23 від 12.11.2025 року). Проте хоча суд і помилково залучив ІНФОРМАЦІЯ_12 , яку не є юридичними особами, до участі в справі, така процесуальна помилка не впливає на правильність прийнятого судом рішення та не є підставою для його скасування.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виснує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2025 року слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно статті 141 ЦПК України, з урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, понесені ним судові витрати слід залишити за ним, доказів понесення судових витрат іншими учасниками справи матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Діденко Наталією Петрівною, залишити без задоволення.

Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.01.2026 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк