Справа № 464/7575/25
пр.№ 2/464/959/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання Михайлів О.Т.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13.02.2017, та просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати ухвалення рішення суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнення з відповідача додаткових витрат на неповнолітню доньку у розмірі 14 775 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що відповідач, шлюб з яким розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18.01.2017, є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13.02.2017 вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. Окрім цього рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18.05.2018 видано обмежувальний припис, яким заборонено відповідачу наближатись до місця проживання позивача, її роботи, розшукувати особисто і через третіх осіб, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому для нього, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись, заборонено вести листування, телефонні переговори, надсилати смс та інші повідомлення. 26.02.2019 повторно винесено обмежувальний припис щодо відповідача, яким визначені аналогічні заборони попереднім судовим рішенням. Так, відповідач не тільки не виконує в добровільному порядку обов`язки щодо утримання дитини, а ще й систематично вчиняє дії, які спрямовані та створення неспокійного сімейного життя для колишньої дружини і дитини. Зазначила, що позивач самостійно виховує дитину та займається її розвитком, несе витрати на утримання дитини. Натомість відповідач участі у житті дитини не бере. Станом на вересень 2025 року розмір аліментів становить 1500 грн, проте така сума є недостатньою для утримання малолітньої доньки. Окрім цього, у позивача народилася ще одна дитина, відтак вона несе витрати на утримання обох дітей. Оскільки аліменти у розмірі, визначеному судовим рішенням, є недостатніми для забезпечення нормального рівня життя дитини, просила суд збільшити розмір аліментів. Вказала, що також несе додаткові витрати на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , зокрема донька відвідує репетиторство з англійської мови, у зв`язку з чим позивачем понесено витрати у сумі 29 510 грн., половину вартості яких просить суд стягнути з відповідача. Недостатній рівень володіння англійською мовою для дитини в сучасних умовах може призвести до значного обмеження можливостей дитини у працевлаштуванні і оплаті праці.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав, що у такому викладені, проси позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Положеннями статей 141, 180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім цього, встановлено, що шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18.01.2017.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13.02.2017 вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, щомісячно, починаючи з 25.11.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

В ході розгляду справи встановлено, що після ухваленого судом 13.02.2017 рішення змінилося матеріальне становище позивача, що зумовлено зміною розміру прожиткового мінімуму, подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в тому числі, які стосуються догляду за дитиною, серед яких витрати на харчування, навчання, купівлю одягу та взуття, інші витрати у зв`язку з відвідуванням дитиною навчального закладу тощо. Крім того, слід звернути увагу на те, що прожитковий мінімуми для різних категорій населення на 2026 рік в Україні також змінився на підставі Законом України «Про Державний бюджет на 2026 рік».

Враховуючи наведене, визначений рішенням суду розмір аліментів необхідно збільшити.

При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров`я дитини, вік, потреби на її утримання, які пов`язані з навчанням та розвитком з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2026 рік», матеріальне становище позивача, стан її здоров`я, те, що відповідач не надав відомостей щодо свого матеріального становища, як платника аліментів, а також щодо стану його здоров`я, соціальний та матеріальний стан.

Суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягувати щомісячно аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошові сумі у розмірі 3500 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, нарахування яких необхідно здійснювати з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До особливих обставин, викладених у ст. 185 Сімейного кодексу України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину, покликалася на те, що нею здійснено оплату за навчання доньки англійської мови у ФОП ОСОБА_5 за період з 17.05.2023 по 31.05.2025 в розмірі 29 510 грн.

Проте, на переконання суду, зазначені витрати на дитину не належать до додаткових витрат у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України, оскільки не викликані особливими обставинами та відносяться до витрат на загальний розвиток дитини.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину є необґрунтованими та не можуть бути судом задоволені.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

При цьому, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 1211,20 грн. судового збору.

На підставі статей 180, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 2, 12, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 280-282 суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13.02.2017, та стягувати зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку зі збільшенням розміру аліментів припинити стягнення зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13.02.2017 у цивільній справі №464/8553/16-ц.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.01.2026.

Головуючий Назарій ДУЛЕБКО