Провадження № 2н/932/3481/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

13 січня 2026 року суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Цитульський В.І., розглянувши заяву Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ, -

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст вимог заявника

У грудні 2025 року до суду надійшла заява Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.01.2023 по 31.10.2025 у загальному розмірі 14 511,43 грн. На підтвердження сплати судового збору заявником надано платіжну інструкцію №22713 від 18.11.2025 на суму 242,24 грн.

2.Норми права, застосовані судом

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Порядок та реквізити платіжних документів регулюються ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги» та Постановою Правління НБУ від 29.07.2022 № 163, які зобов`язують платника заповнювати реквізит «Призначення платежу» так, щоб надавати отримувачу повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

3.Мотиви та висновки суду

Дослідивши надану платіжну інструкцію, суд встановив, що у реквізиті «Призначення платежу» заявником зазначено лише загальну назву установи та вид послуги: « /101/242.24/UAH/03337119; судовий збір за заявою ОКП "ДТКЕ", Шевченківський районний суд м. Дніпра». Будь-які відомості щодо боржника ( ОСОБА_1 ), за вимогами до якого сплачується збір, у документі відсутні.

Оцінюючи належність цього документа як доказу сплати збору, суд керується сталою правовою позицією Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 19 січня 2019 року у справі № 905/1057/18 та в ухвалі від 31 травня 2018 року у справі № 922/496/17 Верховний Суд наголосив на обов`язковості правильного оформлення платіжного документа та вказав, що він має містити відомості про те, яка саме заява (скарга, дія) оплачується судовим збором.

Аналогічна позиція висловлена і в роз`ясненнях Пленуму Вищого спеціалізованого суду України (постанова № 10 від 17.10.2014), де зазначено, що суд перед відкриттям провадження повинен перевірити, щоб квитанція містила відомості про те, за яку саме заяву сплачується судовий збір.

Відсутність у платіжній інструкції прізвища боржника ОСОБА_1 унеможливлює ідентифікацію платежу та встановлення безпосереднього зв`язку між проведеною банківською операцією та даним зверненням до суду. За таких умов документ не може вважатися належним підтвердженням сплати судового збору саме за цією заявою.

Враховуючи висновки Верховного Суду щодо обов`язковості деталізації призначення платежу, суд вважає, що заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України. Оскільки ідентифікація платежу за конкретною справою є процесуальним обов`язком заявника, відсутність таких відомостей є підставою для відмови у видачі судового наказу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 160, 163, 165, 353-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу по заяві Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст.166ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя В.І. Цитульський