Справа № 135/1235/25
Провадження № 6/135/2/26
УХВАЛА

Іменем України

29.01.2026 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ладижин Вінницької області заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі №135/1235/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Рябоконя В.О. про розстрочення виконання рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.12.2025 року у цивільній справі №135/1235/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування клопотання зазначено, що рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №200206504 від 02.02.2015 року в розмірі 10 199,66 грн, три проценти річних в розмірі 917,96 грн, та інфляційні витрати в розмірі 2 230,3 грн. Стягнуто судові витрати в розмірі 3 091,5 грн.

У клопотанні заявник посилається на те, що вона позбавлена можливості виконати рішення суду сплатою одноразового платежу та в повному обсязі, у зв`язку з тим, що у неї немає таких коштів, оскільки вона не працює, являється особою з інвалідністю та отримує пенсію по інвалідності, а також на її утриманні перебуває малолітня дитина та непрацездатна матір. Від виконання рішення вона не відмовляється та буде намагатися якнайшвидше погасити борг. Тому їй край необхідно розстрочити виконання рішення терміном на 12 місяців рівними частинами.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник Рябокінь В.О. не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду заяви.

Представник ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду заяви.

Відповідно до змісту ст. 435 ЦПК України, неявка належно повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду заяви про розстрочення виконання судового рішення.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення з огляду на таке.

Згідно зі статтею 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно із частинами третьою - п`ятою ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до норм ЦПК і ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Розстрочення рішення суду може бути застосоване судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відстрочення/розстрочення виконання рішення; наявність підстави для розстрочення має бути доведена боржником. Строки такого розстрочення мають знаходитись у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання відстрочення/розстрочення для повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

При прийнятті рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 2-1230/11/ провадження № 61-33465 св18, відповідно до якої системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З аналізу викладених норм вбачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Заявником не доведено факт існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Встановлено, що підстави наведені заявником у заяві про розстрочення виконання рішення суду ґрунтуються головним чином на наявності складного матеріального становища заявника.

При зверненні до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, заявником було надано свідоцтво про народження дитини, пенсійні посвідчення заявника та її матері, витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 10.03.2025, та довідку про доходи, видану заявнику як пенсіонеру.

Однак, надані заявником посвідчення пенсіонерів та довідка про нарахування їй пенсії з червня 2025 року по листопад 2025 року помісячно в сумі 3 323 грн не дають підстав вважати доведеним факт існування обставин, які ускладнюють виконання рішення.

Твердження у поданій заяві про перебування на утриманні заявниці непрацездатної матері, автоматично не свідчить про обов`язок ОСОБА_1 утримувати її, оскільки заявниця сама ж стверджує, що має інвалідність.

Також і наданий витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 10.03.2025, яким заявнику було встановлено інвалідність III групи, сам по собі не може слугувати для підтвердження існування обставини, яка ускладнює виконання рішення. Зокрема, наявність інвалідності не є безальтернативно доказом скрутного матеріального становища заявника.

Крім того, перебування дитини на утриманні матері не може вважатися безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Вказуючи на скрутне матеріальне становище та перебування на утриманні малолітньої дитини, заявник не надала суду доказів щодо пред`явлення до батька дитини вимог по сплаті аліментів, оскільки обов`язок щодо утримання дитини закон покладає на обох батьків. Заявницею не надано доказів щодо складу її сім`ї та її доходу, тощо.

Надані відповідачем докази не свідчать про наявність виключних обставин що свідчать про такий їх особливий характер, що ускладнюють або виключають виконання рішення, оскільки надані до суду докази однозначно не підтверджують дійсний майновий стан відповідача.

Так, ОСОБА_1 не було надано доказів на підтвердження відсутності у неї інших доходів, відсутності рухомого та нерухомого майна, за рахунок якого вона може отримувати доходи.

Заявником не доведено, що в разі задоволення чи часткового задоволення заяви вона зможе добровільно виконати судове рішення, адже відсутні дані, які б об`єктивно свідчили про розмір доходу та матеріальний стан заявниці, та з яких можливо дійти висновку, що запропонований нею період розстрочення і суми виплат дійсно знаходяться в межах її доходів.

Незадовільний майновий стан не є беззаперечною підставою для розстрочення виконання рішення суду та встановлення запропонованого порядку його виконання.

Зважаючи на викладене, встановлено, що заявником не доведено виникнення виняткових обставин, які об`єктивно ускладнюють виконання судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

При цьому, під час укладення кредитного договору на умовах, зазначених в ньому, відповідач повинна була враховувати розмір своїх доходів та усвідомлювати необхідність виконання зобов`язання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 353, 435 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі №135/1235/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя