КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 358/863/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4343/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» на заочне рішення Богуславського районного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Тітова М.Б., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року представник ТОВ «Кошельок» - Гурський Г.Ю. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № - 535678 від 04 грудня 2021 року у розмірі 17 320,00 грн, що складається із заборгованості за сумою кредиту: 5 000, 00 грн, заборгованості за відсотками за користування позикою: 12 320, 00 грн, а також стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422, 40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн (а.с. 1-6).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на те, що 04 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК» укладено договір № -535678 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі.

Зазначений договір укладено згідно з статтями 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок».

Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором - не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідача за договором № -535678 від 04 грудня 2021 року утворилась заборгованість.

Представник позивача зазначав у позовній заяві, що Правила надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Так, на офіційному веб-сайті ТОВ «КОШЕЛЬОК» (https://koshelok.ua/ru/yuridicheskayainformacziya/) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «КОШЕЛЬОК», розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примирний договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів (діючий на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність.

Крім того на веб-сайті ТОВ «КОШЕЛЬОК» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.

Як оформлення кредиту за допомогою Веб-сайту:

- клієнт створює заявку на отримання кредиту;

- отримує дзвінок від співробітника ТОВ «КОШЕЛЬОК», проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID;

- отримує рішення Кредитора щодо можливості надання кредиту;

- при позитивному рішенні щодо надання кредиту, Клієнт отримує доступ до «особистого кабінету»;

- «в особистому кабінеті» Клієнт отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладання договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням є пропозицією у розумінні частини четвертої ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», та відповідно до частини п`ятої ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», включає умови, викладені у правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонуються до укладання клієнту;

- клієнт самостійно вносить до інформаційно телекомунікаційної системи Кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит (відповідно до правил надання кредитів, клієнт повинен володіти відкритим на своє ім`я банківським рахунком в українському банку, грошовими коштами на якому має змогу розпоряджатися; діяти від власного імені за власним інтересом, не отримувати кредит в якості представника, агента третьої особи і не діяти на користь третьої особи);

- після прийняття клієнтом оферти, йому на телефонний номер (зазначений клієнтом при реєстрації) надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору (ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єктом електронної комерції що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації його в системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір);

- Клієнт, в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитора, підписує Кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора;

- після підписання кредитного договору в інформаційно-телекомунікаційні системі кредитора, в автоматичному режимі направляє примірник кредитного договору, правил та інші супутні документи на електронну пошту вказану клієнтом (також вони доступні в особистому кабінеті клієнта 24/7);

- інформаційно-телекомунікаційна система Кредитора в автоматичному режимі перераховує кредитні кошти за реквізитами вказаними клієнтом.

Відповідно до правил надання кредитів, Клієнт заповнює заявку на отримання кредиту на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні дані про себе, які необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про подальше надання кредиту клієнту. Клієнт несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних зазначені під час укладання договору.

Відповідно до умов розділу 3 Правил відповідач акцептував оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання договору про надання кредиту і настання юридичних прав та обов`язків, заповнивши заявку на сайті позивача добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит. Так відповідно до вищенаведеної інформації, при укладанні договору, відповідач здійснив дії, які чітко свідчить про його свідомий вибір щодо укладання договору. Таким чином без відповідних дій збоку відповідача укладання договору було б не можливе.

Отже 04 грудня 2021 року, між ОСОБА_1 було укладено договір № -535678 за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КОШЕЛЬОК», у межах якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Зазначений кредитний договір, як вбачається з його змісту, разом із правилами надання кредитів (надалі Правила) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими позичальник був попередньо ознайомлений.

У відповідності до частини першої ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Як зазначив представник позивача у позовній заяві, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор - 4628, для підписання кредитного договору № -535678 від 04 грудня 2021 року, шляхом направлення позичальнику на номер телефону НОМЕР_1 (вказаного позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення SMS-повідомлення.

Відповідно до вище наведеного, як вказав представник, обґрунтованим є висновок, що без отримання SMS-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання SMS-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачеві (аналогічний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі 127/33824/19).

Відповідно до умов Кредитного Договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах:

- сума кредиту, становить 5 000, 00 грн (п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту);

- початковий строк кредитування становить 22 днів ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків);

- відсоткова ставка становить 2,2 % на добу за початковий строк кредитування, визначений п. 2.3., п. 3.6., п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків);

- сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою на 22 днів становить 7 420,00 грн (5 000, 00 грн тіло кредиту + 2 420, 00 грн відсотки за користування позикою за перші 22 днів, р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2 графіку розрахунків).

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_1 вказав в особистому кабінеті як банківська картка, на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно з договором № -535678 від 04 грудня 2021 року.

На підтвердження факту видачі кредиту, Кредитодавець додав до позовної заяви документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів: копія платіжного доручення, та копія довідки-повідомлення про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи.

ОСОБА_1 підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме, отримавши кредитні кошти, відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладання кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів (розділ 7 Паспорту кредиту).

Пунктом 3.6. кредитного договору, з яким позичальник був попередньо ознайомлений та погодився, встановлено, що сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення початкового Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на умовах визначених п. 3.7. та п. 3.8.

Згідно з п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 26 грудня 2021 року до 25 березня 2022 року, за ставкою 2,2% на добу. Та на момент подання цієї позовної заяви у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі (5 000, 00 грн тіло кредиту + 2 420, 00 грн відсотки за початковий строк користування позикою + 9 900, 00 грн відсотки за продовжений строк користування позикою) 17 320, 00 грн.

Враховуючи вище викладене, загальна сума боргу, що підлягає стягненню за договором № -535678 від 04 грудня 2021 року, станом на дату подання позову до суду становить 17 320, 00 грн, яка складається із заборгованості за сумою кредиту: 5 000, 00 грн, заборгованості за відсотками за користування позикою: 12 320, 00 грн.

Також зазначив представник позивача, що ОСОБА_1 неодноразово користувався послугами кредитування у ТОВ «КОШЕЛЬОК», а саме двічі, що свідчить про те, що йому достовірно були відомі всі істотні умови кредитування в ТОВ «КОШЕЛЬОК» та наслідки невиконання умов договору.

Заочним рішенням Богуславсього районного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено (а.с. 56-57).

Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції, 10 листопада 2025 року представник ТОВ «Кошельок» - адвокат Гурський Г.Ю. подав безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд», у якій просив скасувати рішення Богуславського районного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року та ухвалити нове, у якому задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № - 535678 від 04 грудня 2021 року у розмірі 17 320,00 грн, що складається із заборгованості за сумою кредиту: 5 000, 00 грн, заборгованості за відсотками за користування позикою: 12 320, 00 грн, а також стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422, 40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн, а також стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633, 60 грн, витрати на професійну правничу допомогу за подання апеляційної скарги - 4 000, 00 грн (а.с. 66-73).

На обґрунтування скарги зазначав, що з матеріалів справи вбачається, що сторони Договору домовились, що цей Договір є електронним документом (п. 9.1). Договір укладено сторонами за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КОШЕЛЬОК», у межах якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Порядок укладення визначений Правилами надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК».

За Правилами клієнт створює заявку на отримання кредиту, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні дані про себе, які необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про подальше надання кредиту клієнту. Клієнт несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних зазначені під час укладання договору, отримує дзвінок від співробітника ТОВ «Кошельок», проходить перевірку та надає копії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID; отримує рішення кредитора щодо можливості надання кредиту; при позитивному рішенні щодо надання кредиту клієнт отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладання договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» та відповідно до ч. 5 ст. 11 цього Закону включає умови, викладені у Правилах, що є невід`ємною частиною договору, що пропонуються до укладання клієнту; клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит. Відповідно до Правил клієнт повинен володіти відкритим на своє ім`я банківським рахунком в українському банку, грошовими коштами на якому має змогу розпоряджатися; діяти від власного імені за власним інтересом, не отримувати кредит в якості представника, агента третьої особи і не діяти на користь третьої особи. Після прийняття клієнтом оферти, йому на телефонний номер (зазначений клієнтом при реєстрації) надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору. Клієнт в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора підписує кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора. Після підписання кредитного договору в інформаційно-телекомунікаційні системі кредитора кредитор в автоматичному режимі направляє примірник кредитного договору, правил та інші супутні документи на вказану клієнтом електронну пошту (також вони доступні в особистому кабінеті клієнта 24/7). Далі інформаційно-телекомунікаційна система Кредитора в автоматичному режимі перераховує кредитні кошти за реквізитами, вказаними клієнтом.

Як вбачається з Візуальної форми послідовності дій Клієнта ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» щодо укладення електронного Договору в інформаційно-телекомунікацйній системі (далі - ІТС) Товариства на сайті https://koshelok.ua/ (копію додаємо), 04 грудня 2021 року відповідач, використовуючи номер телефону НОМЕР_1 , ідентифікувався в ІТС, зазначивши свої особисті дані: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, та зайшов в особистий кабінет, позивач перевірив статус клієнта, далі відповідач надав всю необхідну інформацію для належної пропозиції, номер банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, після чого відбулося погодження заявки на кредит, та позивачем сформовано пропозицію укласти Договір, далі позивач направив (розмістив) відповідачу в ІТС індивідуальну оферту (з відповідними активними посиланнями), яка містить істотні умови Договору; після цього відповідачу на номер телефону НОМЕР_1 було відправлено sms-повідомлення про успішний розгляд його заявки на кредит та необхідність ознайомитися з договором в особистому кабінеті. Позивач відправив в sms-повідомленні на зазначений номер телефону відповідача одноразовий ідентифікатор 4628, відповідач ознайомився з офертою позивача та прийняв її умови.

Далі відповідач надіслав позивачу акцепт та підписав Договір одноразовим ідентифікатором 4628. Після цього в особистому кабінеті відповідача відобразився підписаний Договір та додатки до нього, а також Правила для цілодобового онлайн-доступу.

Зазначена Візуальна форма послідовності дій складена у відповідності до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію» та Повідомлення Нацкомфінпослуг від 13 лютого 2019 року про роз`яснення особливостей порядку укладення електронних договорів.

За інформацією з мобільного додатку «Гетконтакт» номер телефону НОМЕР_1, який, згідно з вищезазначеною Візуальною формою послідовності дій Клієнта, було використано для укладення Договору з метою отримання кредиту, належить ОСОБА_1 .

Також представник апелянта звертав увагу суду на додану до позовної заяви копію фото відповідача з паспортом громадянина України у руках, яке було отримано в процесі ідентифікації відповідача в ІТС позивача, а саме: на збіг прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, що зазначені у паспорті з відомостями, що були внесені відповідачем до ІТС позивача з метою отримання кредиту, а також на подібність фото особи в паспорті з тією, хто його тримає.

Згідно з листом ПАТ «МТБ БАНК» №05/642-05/19 від 15 травня 2025 року директору ТОВ «КОШЕЛЬОК» Крилову С.С. надано підтвердження успішності операції через систему xPAY та зарахування на картку картодержателя 2021-12-04 10:26:03 - 5000,00 грн. ID транзакції - НОМЕР_3 , Номер картки: НОМЕР_2 ; ID кредита: 60398 ; ID заявки на кредит 535678.

Крім того, до матеріалів позовної заяви додано повідомлення про те, що 04-12-2021 через платіжну систему XPAY Group LLC було проведено успішне зарахування на карту клієнта: сума операції - 5000.00 грн.; номер картки - НОМЕР_5 ; Order ID транзакції-46459704; Опис замовлення - Видача кредитних коштів, Договір займа №№-535678.

Аналіз наведених норм законодавства та обставин справи дає підстави дійти висновку, що відповідач, по-перше, здійснив дії, які чітко свідчить про його свідомий вибір та волевиявлення на укладання Договору, по-друге, без цих дій саме з боку відповідача - укладання договору було б неможливе. Тобто без входу відповідача на вебсайт позивача, без отримання ним SMS-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт до особистого кабінету, без отримання SMS повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, тобто без виконання відповідачем всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між ним та ТОВ «КОШЕЛЬОК» не був би укладений, тобто сторони не досягли би згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані на банківську картку № НОМЕР_2 . (Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 31 січня 2024 року у справі № 671/1832/20, від 25 червня 2025 року у справі № 149/3931/24 та інших).

Отже, саме така тривала послідовність дій сторін забезпечила виконання позивачем своїх обов`язків за Договором щодо перерахування грошових коштів за реквізитами, що були зазначені відповідачем.

До того ж, як наголошував представник апелянта, що за таких обставин відповідач був повністю ознайомлений з умовами кредитного договору до його підписання, оскільки ІТС позивача побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору клієнт не може перейти до наступного етапу. З урахуванням вказаного, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідача, кредитний договір не міг бути укладений сторонами, можна дійти висновку, що цей правочин відповідно до Закону за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічний висновок викладений у постанові ВС від 12 червня 2023 року у справі 263/3470/20.

Крім того, за Правилами в процесі верифікації обов`язково проводиться перевірка наявності доступу клієнта до банківської карти, яку зазначив клієнт для отримання кредиту, шляхом блокування. А саме: кредитодавець здійснює блокування наперед невідомої клієнту довільної суми в розмірі від 1 копійки до 2 гривень на зазначеній клієнтом банківській картці, а клієнт має ввести цю суму заблокованих коштів на ІТС кредитодавця під час верифікації (п. 5.8 Правил). Саме таким же чином було підтверджено наявність доступу відповідача до вказаної ним банківської картки.

Отже, аналіз вищенаведених норм законодавства та обставин справи дозволяє дійти наступних висновків:

- ідентифікація відповідача на вебсайті позивача здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти.

- Договір укладено сторонами в порядку, що відповідає Закону України «Про електронну комерцію»;

- Договір є укладеним, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов правочину (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

- Договір є укладеним з моменту перерахування кредиту на картку, що зазначив відповідач (ч. 2 ст. 640, ч. 2 ст. 1046, ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Доказів протилежного відповідач не надав, що відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком.

Також відповідачем не надано суду доказів про те, що телефонний номер НОМЕР_1 , із використанням якого здійснювалося підписання Договору, у момент укладення Договору йому не належав та використовувався іншою особою без його відома чи доручення, що Договір укладено іншою особою за відсутністю його волевиявлення. Зокрема, відповідач не надав суду, наприклад, відеозапис входу з вищезазначеного номеру телефону до ІТС позивача, де було б чітко видно, що в цій ІТС взагалі відсутні персональні дані відповідача.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, як і незаконності заволодінням його персональними даними, що також доводить чинність Договору (аналогічний висновок викладено у постанові ВС від 04 грудня 2023 року у справі №212/10457/21).

Крім того, не спростовувало б факту укладення Договору при вищезазначених обставинах саме відповідачем й наявність відкритого кримінального провадження за ч.1 ст.190 КК України (шахрайство), оскільки відкрите кримінальне провадження за фактом незаконного заволодіння невстановленою особою грошовими коштами відповідача не доводить того, що саме ця невстановлена особа/особи заволоділи персональними даними з метою укладення кредитного договору й уклали його від імені відповідач без її волі. Отже, в такому разі навіть посилання відповідача на те, що Договір підписано без його волі іншими особами, які незаконним шляхом заволоділи його персональними даними, підлягають відхиленню, так як вони зводяться до припущень, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Такий висновок викладено у постанові ВС України від 21 липня 2024 року у справі № 638/161/22.

Також у справі відсутні відомості про припинення дії Договору або визнання його недійсним у встановленому законом порядку.

Наведене також узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

У цій справі позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надіславши гроші на банківську картку, яку зазначив відповідач, а відповідач прийняв ці гроші та використав їх на свої потреби. При цьому факт перерахування кредиту підтверджено вищевказаними повідомленням платіжної системи XPAY Group LLC та листом ПАТ «МТБ БАНК», а також повідомленням банка-емітента картки.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції встановив факт перерахування кредиту на картку, що емітовано не на ім`я відповідача, та дійшов висновку про недоведеність факту отримання позики відповідачем. Очевидно, суд керувався ч. 1 ст. 1046 ЦК України, якою передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошті або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Але суд не врахував положення ч.2 статті 1054 ЦК України, відповідно до якої до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За матеріалами справи позивач є фінансовою установою, грошові кошти надані позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Отже, Договір за правовою природою є кредитним договором, а тому до встановлених між сторонами відносин суд мав застосовувати частину першою статті 1054 ЦК України.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено обов`язок кредитодавця надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 2.4. Договору кредит надається Позичальнику, згідно з його заявкою, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний Позичальником у заявці. Таким чином, доведенню підлягав факт перерахування кредиту на картку, яку відповідач вказав при здійсненні намірів отримати кредит. За матеріалами справи факт перерахування кредиту підтверджено вищевказаними повідомленням платіжної системи XPAY Group LL, листом ПАТ «МТБ БАНК» та листом АТ «Райффайзен Банк» № 81-15-9/9951-БТ від 08 серпня 2025 року.

Отже, аналіз зазначеного дає підстави дійти висновку, що саме по собі зарахування відповідної суми кредитних коштів на банківський рахунок іншої особи не свідчить про відсутність волі відповідача на укладення Договору. Перерахування кредиту на зазначену відповідачем банківську карту третьої особи не може розцінюватись як доказ неукладення та/або непідписання вказаного Договору. Ця обставина пов`язана з виконанням Договору (Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 671/1832/20).

Відповідно до п. 2.1. Договору кредит надавався строком на 22 дні, початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця грошових коштів. В Договорі цей період визначений як Лояльний.

У пункті 3.6. Договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, у розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування Кредитом. При цьому зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду (п. 3.7 Договору). З наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 803 процента річних, що становить 2.2 проценти в день від суми Кредиту за кожен день користування ним (п. 3.8. Договору).

Таким чином, сторони Договору погодили продовження строку користування кредитом до 112 днів з моменту укладення Договору (22 днів плюс 90 днів), по закінченню якого у відповідача виникає обов`язок повернути суму кредиту та нарахованих відповідно до умов Договору процентів за користування кредитом, а у позивача виникає право отримати виконання обов`язку боржником, тобто право вимоги щодо повернення кредиту та нарахованих процентів. Умовою такого продовження є користування кредитом після закінчення Лояльного періоду. Тобто строк кредитування з 26 грудня 2021 року до 25 березня 2022 року є погодженим сторонами Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, до спливу Лояльного періоду у 22 дні відповідач не виконав свій обов`язок за Договором та не повернув кредит та навіть не сплатив проценти за користування кредитом, що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості. Тобто відповідач продовжив користуватися кредитом після закінчення Лояльного періоду, що за Договором є відкладальною обставиною, внаслідок настання якої строк користування кредитом продовжився до 112 днів з моменту укладення Договору. Відповідно нарахування процентів за користування кредитом у цей період, розмір яких обумовлений пунктом 3.8. Договору, є законним.

Відповідна умова Договору, зазначена в пункті 3.6 цього правочину і названа його сторонами «відкладальною», незалежно від такої назви, є на час вирішення спору обов`язковою для сторін і правомірною в розумінні статті 204 ЦК України, оскільки у справі відсутні відомості про припинення дії згаданого пункту Договору або визнання його недійсним у встановленому законом порядку.

ТОВ «КОШЕЛЬОК» вважає, що оскаржуване рішення у справі № 358/863/25 не відповідає засадами повноти та обґрунтованості, законності та об`єктивності, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та матеріалам справи і відтак зазначене рішення підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Окрім цього, представник апелянта вказав, що попередній (орієнтовний розмір) судових витрат на проведення розгляду справи, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку розглядом даної апеляційної скарги складає: 7 633, 60 грн, що складається з: 3 633, 60 грн - сума судового збору за подання апеляційної скарги; 4 000, 00 грн - сума витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 66-73).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

При цьому, суд апеляційної інстанції забезпечив право відповідача подати відзив (заперечення) на апеляційну скаргу, направивши відповідне поштове повідомлення 19 листопада 2025 року (а.с. 94, ___).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

У справі GORYACHYY v. Ukraine (№ 43925/18 рішення в цій справі ухвалене Комітетом 24 лютого 2022 року, оприлюднене 15 вересня 2022 року та є остаточним), Європейський суд з прав людини зауважив, що згідно з національним законодавством апеляційний суд мав обов`язок повідомити заявника про майбутню апеляцію та запропонувати йому викласти свої доводи. На відміну від багатьох інших справ, розглянутих ЄСПЛ, де у відповідних матеріалах не було доказів того, що належна кореспонденція була надіслана заявникам (наприклад, «Стрижак проти України», № 72269/01, § 39, 8 листопада 2005 року; Hudakova and Others v. Slovakia, №23083/05, §§ 30-32, 27 квітня 2010 року; і Лазаренко та інші, згадане вище, §§ 36 і 43), у цій справі докази, надані сторонами, показали, що 04 квітня 2016 року апеляційний суд справді надіслав заявнику рекомендованим листом повідомлення про апеляційну скаргу відповідача. Отже, виявляється, що національний суд належним чином дотримався вимоги, встановленої національним процесуальним законодавством.

ЄСПЛ також зазначив, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи (наприклад, згадане вище рішення у справі Лазаренко та інші, § 37, і, у контексті статті 8 Конвенції, Foley v. the United Kingdom (dec.), №39197/98,вересня 2001 року).

Інакше кажучи, органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник не отримав кореспонденцію, надіслану йому апеляційним судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви заявника про те, що його права за пунктом 1 статті 6 Конвенції були порушені (Yeremeyev v. Ukraine, (dec.) [Committee], №64766/12, §§ 31 і 32, 26 березня року, та Sydorenko v. Ukraine (dec.) [Committee], № 73193/12, § 32, 18 лютого 2021 року).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вжив усіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи апеляційним судом.

Відповідно до частини першої ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами частини тринадцятої ст. 7, частини першої ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Колегією суддів апеляційного суду з матеріалів справи встановлено, що у матеріалах справи міститься договір № -535678 від 04 грудня 2021 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, згідно з пунктом 1.1. якого ТОВ «КОШЕЛЬОК» (кредитодавець) зобов`язується надати ОСОБА_1 (позичальник) кредит у сумі 5 000, 00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором (а.с. 11 зворот-17).

Відповідно до пункту 1.2. договору, тип кредиту - споживчий кредит.

Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним (пункт 1.3. договору).

Згідно з пунктом 1.3.1. договору, Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.2.1. Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

Проценти за користування кредитом: 2530 грн., які нараховуються за ставкою 2.20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.3.2.).

Як передбачено пунктом 1.3.3. договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 1.3.3.1. договору визначено, що дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду.

Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.3.4., 3.5., 3.6. цього Договору (пункт 1.4.).

Згідно з пунктом 2.1. 2.1. Кредит надається строком на 22 (двадцять дві доби) днів, (далі - «Лояльний період») початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця.

2.2. Сторони погодили, що встановлений в п.2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом.

2.2. Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит в строк не пізніше 2 (дві доби) банківських днів від дати підписання цього Договору.

2.3. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього Договору.

2.4. Кредит надається Позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказании? Позичальником у заявці.

2.5. Датою отримання кредиту вважається дата списання відповідноі? суми з рахунку Кредитодавця. Вищезазначена дата отримання кредиту зазначається у Графіку розрахунків, що є Додатком до цього Договору.

2.6. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів, вважається дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця.

Відповідно до пункту 3.1. договору, проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом.

Згідно з пунктом 3.2. нарахування процентів за цим Договором здіи?снюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно).

3.3. Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здіи?снюватиметься згідно з графіком платежів, що є Додатком до цього Договору.

3.4. Відповідно до вимог частини четвертої статті 11 Закону Украі?ни «Про захист прав споживачів» сукупна вартість кредиту для Позичальника (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсотковоі? (процентноі?) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього Договору за умови дотримання Позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього Договору, становить 7420 грн, або 148% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 2530 грн, або 48% від суми кредиту.

3.5. Сторони погоджуються що у випадку користування Кредитом з боку Позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлении? п. 2.1 Договору або додатковими угодами між Сторонами зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 2 (два) відсотки від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п. 3.4 Договору скасовуються з моменту початку і?х застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 2,2% (два цілих два десятка процента) за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту. Таким чином зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 1,85 розповсюджуються на весь період користування Кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 Договору.

3.5.1. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.3.3. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування.

Відповідно до пункту 9.1. договору № -535678 від 04 грудня 2021 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (а.с. 10-16).

Згідно з пунктом 9.2. договору цеи? Договір вступає в силу з моменту підписання и?ого Сторонами та діє до повного виконання Сторонами власних обов`язків за цим Договором.

За пунктом 9.3. договору виконання грошового зобов`язання проводиться за місцезнаходженням Кредитодавця на момент виникнення зобов`язання.

Відповідно до пункту 9.4. договору невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок»». Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких знаходиться на Сайті Кредитодавця: https://koshelok.net.

Пунктом 9.5. договору передбачено, що сторони діи?шли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості електронного підпису Позичальника буде використовуватись одноразовии? ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону Украі?ни «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 9.6. договору, сторони погоджуються, що строки позовної давності щодо стягнення неустойки закінчуються разом зі строками позовної давності за основним зобов`язанням.

Як передбачено пунктом 9.7. договору, зміст даного договору, а також відомості про фінансові операціі?, проведених відповідно до даного договору, визнаються сторонами конфіденціи?ними та не підлягають розголошенню без згоди обох Сторін, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством Украі?ни.

За пунктом 9.8. договору Позичальник підтверджує, що:

- отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другіи? статті 12 Закону Украі?ни «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»;

- повідомлении? про своі? права відповідно до статті 8 Закону Украі?ни «Про захист персональних даних»;

- інформація, надана Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансовоі? послуги без нав`язування і?і? придбання;

- повідомлении? про мету обробки Кредитодавцем персональних даних Позичальника (будь-яка інформація про фізичну особу, в тому числі, але не виключно, інформація щодо: прізвища, імені, по батькові, інформаціі?, яка зазначена в паспорті (або іншому документі, що посвідчує особу), реєстраціи?ного номеру обліковоі? картки платника податків, громадянства, місця проживання або перебування, місця роботи, посади, номерів контактних телефонів/факсів, дані про платоспроможність Позичальника, у тому числі, про належність и?ому на праві власності маи?на, про розмір доходів, адреси електронноі? пошти тощо (надалі - «Персональні дані»), а саме: з метою оцінки фінансового стану Позичальника та и?ого спроможності виконати зобов`язання за Договором, а також захисту своі?х прав та інтересів;

- надав згоду на те, що Кредитодавець має право звертатись за інформацією про фінансовии? стан Позичальника до третіх осіб, які пов`язані з Позичальником родинними, сімеи?ними, особистими, діловими, професіи?ними або іншими стосунками у соціальному бутті Позичальника;

- надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань Позичальника перед Кредитодавцем на підставі цього Договору, Кредитодавець має право передати Персональні дані Позичальника третім особам (включаючи, але не обмежуючись, бюро кредитних історіи?, кредитним установам, колекторським компаніям, юридичним фірмам, адвокатам тощо) для захисту своі?х законних прав та інтересів, стягнення Заборгованості за Договором, пені, збитків та застосування інших засобів впливу правового характеру;

- діє зі згоди другого з подружжя;

- надав згоду, виступаючи в якості суб`єкта персональних даних і суб`єкта кредитноі? історіі?, на передачу своі?х персональних даних в бюро кредитних історіи?, на отримання та і?х обробку з метою оцінки фінансового стану Заявника та и?ого спроможності виконати зобов`язання за цим Договором, а також захисту прав та інтересів Кредитодавця;

- для відступлення прав вимоги за цим Договором Кредитодавцю не потрібно будь-яке погодження Позичальника;

- вся інформація надана Кредитодавцю, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною;

- отримав від Кредитодавця повну і достовірну інформацію про особу Кредитодавця та місцезнаходження, а також умови отримання кредиту.

Відповідно до пункту 9.10. договору, підписуючи цей Договір Позичальник надає свою згоду Кредитодавцю, та будь-якій особі, яка в подальшому набуде права вимоги за цим Договором, на доступ до інформації, що складає його кредитну історію, та на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій, включене до Єдиного реєстру бюро кредитних історій, інформації щодо нього та цього Договору, визначеного ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (а.с. 11 зворот - 17).

Згідно з відповіддю ЦВ ПАТ «МТБ Банк» у м. Києві на лист про підтвердження операції від 15 травня 2025 року № 05/642/05/19, підтверджено операцію 04 грудня 2021 року 10:26:03 сумою платежу 5 000, 00 ID транзакції 46459704, ID кредита 60398, ID заявки на кредит 535678, як успішно проведену через систему хPAY та зарахування на картку картодержателя: НОМЕР_2 (а.с. 22).

Відповідно до повідомлення XPAY Group LLC 04 грудня 2021 року через платіжну систему було проведено успішне зарахування на карту клієнта НОМЕР_5 суми операції 5 000, 00 грн 04 грудня 2021 року о 10:26:09, order ID транзакції 46459704, опис замовлення: видача кредитних коштів, договір займу № -535678 (а.с. 23).

АТ «Райффайзен Банк» на виконання ухвали Богуславського районного суду Київської області від 358/863/25 (пров. 2/358/622/25 від 31 липня 2025 року) щодо надання запитуваної інформації повідомив листом від 08 серпня 2025 року № 81-15-9/9951-БТ, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) - рахунків не знайдено, а банківська картка № НОМЕР_2 емітовано на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ) (а.с. 48).

До листа від 08 серпня 2025 року № 81-15-9/9951-БТ додано DVD-R диск із записом виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_8 (банківська картка № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ), за період з 03 грудня 2021 року по 25 березня 2022 року (а.с. 49).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 1 частини другої ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четвертої статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, позивач як на підставу для задоволення позову посилався на те, що 04 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК» укладено договір № -535678 за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КОШЕЛЬОК», у межах якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

У позовній заяві та апеляційній скарзі представник позивача вказав, що позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор - 4628, для підписання кредитного договору № -535678 від 04 грудня 2021 року, шляхом направлення позичальнику на номер телефону НОМЕР_1 (вказаного позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення SMS-повідомлення (а.с. 10-16).

Втім, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, одноразовий ідентифікатор - 4628, на котрий посилався представник позивача, не міститься ані в договорі № -535678 від 04 грудня 2021 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 11 зворот - 16), ані у додатку № 1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -535678 від 04 грудня 2021 року (а.с. 16 зворот -17), ані у паспорті споживчого кредиту до договору № -535678 від 04 грудня 2021 року (а.с. 10-11 зворот).

У відповідності до норми частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів апеляційної інстанції не приймає як доказ візуальну форму послідовності дій клієнта та скріншоти з екрану мобільного телефону (а.с. 74, 84-85), що надані суду апелянтом разом з апеляційною скаргою, оскільки представник останнього не навів та не надав доказів неможливості подання таких документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 31 липня 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у порядку спрощеного позовного провадження у справі відкрито провадження і призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 40-41); позивач був належним чином повідомлений про час, дату і місце слухання справи, оскільки судові повістки отримував в електронному кабінеті через підсистему «Електронний суд» (а.с. 43, 52). Однак, у судові засідання явка представника не була забезпечена так, як у позовній заяві просив проводити розгляд справи у відсутність представника позивача, а також зазначив, що проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 5-5 зворот).

Таким чином, сторона позивача не скористалася своїм правом у першій інстанції на подання додаткових доказів, якими він вже володів до ухвалення рішення у справі.

Власне так само вказаний договір № -535678 від 04 грудня 2021 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, додаток № 1 до нього та паспорт споживчого кредиту до договору не містять і одноразового ідентифікатора підпису уповноваженої особи кредитодавця - директора Крилова С.С. (а.с. 11-17).

Окрім цього, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 повідомив ТОВ «КОШЕЛЬОК» номер картки № НОМЕР_2 , для переказу останнім (кредитодавцем) грошових коштів у розмірі 5 000, 00 грн позичальнику.

Зокрема, номер картки № НОМЕР_2 не вказаний у договорі № -535678 від 04 грудня 2021 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 11 зворот - 16), у додатку № 1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -535678 від 04 грудня 2021 року (а.с. 16 зворот - 17) або у паспорті споживчого кредиту до договору № -535678 від 04 грудня 2021 року (а.с. 10-11 зворот).

Отже з наданих суду позивачем доказів не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання позики від ТОВ «Кошельок», а саме, зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в цьому випадку від ТОВ «Кошельок») із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого їй позивачем одноразового ідентифікатора.

У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року в справі № 240/4894/23 указано, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини». Принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення з відповідачем договору про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту шляхом підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, а тому вимоги про стягнення заборгованості є не обґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, а тому відхиляються судом як необґрунтовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати: судовий збір у розмірі 3 633, 60 грн та витрати на професійну правничу допомогу за подання апеляційної скарги у розмірі 4 000, 00 грн на апеляційний розгляд справи відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, ч. 4 ст. 376, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» - задовольнити частково.

Заочне рішення Богуславського районного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов