Справа № 545/2680/25
Провадження №2/523/2668/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Споживчий центр» через додаток «Електронний суд» 19.06.2025р звернулось з позовом до Полтавського районного суду Полтавської області в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором (оферти) від 07.06.2024р. в розмірі 41 475,0грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.06.2024р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» був укладений кредитний договір №07.06.2024-100000529. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн., зі сплатою відсотків, строком користування 124 днів. ТОВ «Споживчий центр» виконало прийняті на себе зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі зазначеному вище. Втім, останньою не були виконанні прийняті на себе зобов`язання, внаслідок чого за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви дорівнює 41 465,0грн. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 02.07.2025р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду Полтавського районного суду Полтавської області від 13.10.2025р. матеріали цивільної справи були передані до Пересипського районного суду м. Одеси за підсудністю, які надійшли до суду 10.11.2025р.

Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 12.11.2025р. прийнято справу до провадження з призначенням розгляду справи за участю сторін.

Представник повивача в призначене судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника про розгляд справи за їх відсутності.

ОСОБА_1 направила до суду письмові пояснення на позовну заяву в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивач просить стягнути з неї суму боргу в розмірі 41 475,0грн., в той же час згідно наданого суду розрахунку розмір боргу складає 7500,0грн. Надана довідка не містить необхідних реквізитів, що ставить під сумнів достовірність документа та представленої в ній інформації. Просить проводити розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.06.2024р. між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №07.06.2024-100000529 шляхом підписання в електронній формі Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн., строком користування 124 дня, до 08.10.2024р., зі сплатою фіксованих відсотків за ставкою «Стандарт» у розмірі 1,5% на день, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів, а також за процентною ставкою «Економ» фіксована незмінна ставка в розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами в яких застосовується процентна ставка «Стандарт» (п.7,8).

Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок 1,47% = 27300/15000)/124 х 100%. (п.9).

Пунктами 11 та 12 договору визначені умови сплати комісії, яка складається з 1350,0грн. за надання кредиту та 1350,0грн. комісія за обслуговування кредитної заборгованості у кожному з 2 червових періодів, наступних за черговим періодом.

Сторони у п.4.1. договору визначили, що кредитодавець надає позичальнику кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_1 .

Факт перерахування кредитних коштів в розмірі 15000,0грн. 07.06.2024р. на картку № НОМЕР_1 підтверджено копією квитанції № операції: .

Договір був підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором Е871, отриманого через мобільний телефон НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи про виконання ТОВ «Споживчий центр» п.4.1. кредитного договору в частині перерахування ОСОБА_1 кредитних грошових коштів в розмірі 15000,0грн., а як наслідок виникнення у останній обов`язку по їх поверненню.

Таким чином, з огляду на недоведеність зворотного, позивачем доведений факт невиконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 , а відтак позовні вимоги про стягнення основної суми боргу є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Водночас, визначаючи загальний розмір боргу по кредиту позивач у позовній заяві не деталізує розмір заборгованості, зокрема не зазначає з яких саме видів кредитного грошового зобов`язання ОСОБА_1 припустилася порушень.

Так, до позовної заяви позивачем в якості доказу боргу надана лише довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № №07.06.2024-100000529 від 07.06.2024р. з який слідує, що ОСОБА_1 за вказаним вище кредитним договором має заборгованість в загальному розмірі 7500,0грн., у тому числі: 15000,0грн. основний борг, 16275,0грн. проценти, 41475,0грн. комісія, 2700,0грн. додаткова комісія.

При цьому вказаний розрахунок не містить періоду за який позивачем нарахуванні проценти, розрахунок не визначає за який період та за які супутні послуги була нарахована сума комісії. Більш того, розмір зазначених сум комісій взагалі не відповідає нарахуванням, які передбачені п.п.11,12 кредитного договору.

Наявність таких розбіжностей між сумою яка заявлена у позові до стягнення, загальною сумою боргу та її складових, зазначених у довідці, не були усунені позивачем під час розгляду справи. Окрім цього, відсутність періоду за який позивач має намір стягнути відсотки за користування кредитом позбавляє суд надати самостійний розрахунок з огляду на умови кредитного договору, а також надати оцінку правомірності нарахування інших сум, зокрема нарахованих сум комісій.

На підставі викладеного пред`явлені позовні вимоги в частині нарахування й стягнення процентів та комісії є недоведеними, а відтак не підлягають задоволенню.

На підставі ст.137,141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 879,09грн. (15000,0грн. х 100% : 41475,0грн. = 36,16%; 2422,40грн. х 36,16% : 100).

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,0грн. то в цій частині слід відмовити, так як позивачем не надано жодного доказу на понесені таких витрат, а саме в порушення ч.3 ст.137 ЦПК України позивачем для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат не наданий ані договір про надання правової допомоги, ані детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Керуючись ст.ст.12,13,76,137,141,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15000,0грн., судовий збір в розмірі 879,09грн.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено 29 січня 2026р.

Суддя