Справа № 216/7099/25
провадження 2/216/964/26
УХВАЛА

(повний текст)

23 січня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Скиби М.М.,

за участю секретаря судового засідання Романової В.І.,

представника позивача адвоката Луценко С.А..,

представника відповідача адвоката Бутенко О.В

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі судових засідань в Центрально-Міському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання відповідача про припинення провадження у цивільній справі та клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Луценко С.А. до ОСОБА_2 про визнання договору позики нечинним,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_3 подав клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору позики нечинним відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В клопотанні вказано, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки наявне рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у справі №214/8809/23. Порівняльний аналіз предметів спору у цій справі та у справі № 214/ 8809/23 свідчить, що позовні вимоги у обох справах є тотожними, тотожними є і склад сторін, що є очевидним, а також підстава позову.

З аналогічних підстав відповідачем було подано клопотання про припинення розгляду справи.

Представник відповідача підтримав подане ним клопотання про закриття провадження у справі, щодо вирішення клопотання відповідача про припинення розгляду справи поклався на розсуд суду.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про закриття провадження в цивільній справі та проти задоволення клопотання про припинення розгляду справи.. Зазначив, що предмети позову в справі № 216/7099/25 та в справі 214/8809/23 не є тотожними, оскільки вимоги про визнання договору позики нечинним не заявлялись у справі 214/8809/23.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій судових рішень по справі № 214/8809/23 предметом судового розгляду були вимоги про стягнення заборгованості за розпискою. Окрім того, в постанові Дніпровського апеляційного суду від 05.08.2025 зазначено: «однак відповідач ОСОБА_4 в судовому порядку із вимогами про визнання договору позики недійсним не звертався, судове рішення про визнання недійсним договору позики матеріали справи не містять».

Тож слід дійти висновку, що предмет та підстави позову, що розглядається у дійсній справі та у справі № 214/8809/23 не є тотожними, що вбачається, зокрема, і з вищезазначеної постанови Дніпровського апеляційного суду від 05.08.2025 по справі № 214/8809/23.

Виходячи з вищевикладеного відсутні підстави, на які посилається в клопотанні представник відповідача ОСОБА_3 , щодо того самого предмету позову та які передбачені п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України для закриття провадження у справі №216/7099/25.

За змістом п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-342цс15, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Для застосування вказаної підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі.

Згідно з висновками Верховного Суду щодо застосування п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, закриття провадження у справі на цій підставі можливе лише за умови, що позов за результатами розгляду якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто, збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Таким чином клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у цивільній справі та клопотання відповідача про припинення розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору позики нечинним на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, не пділягають задоволенню, у зв`язку з відсутністю однієї зі складових, необхідних для застосування п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, а саме тотожного предмету та підстав позову.

Керуючись ст.ст. 255, 258-260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача Бутенко О.В. про закриття провадження у справі відмовити.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про припинення провадження у справі відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснюється без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 27 січня 2026 року.

Суддя М.М.СКИБА