Справа № 466/4125/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/3476/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Підлужного В.І.,

з участю: представника апелянта Сахабутдінова В.Ю., представника відповідача Телішевського І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2025 року у справі за заявою представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.06.2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічними позовами ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договорів недійсними, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договорів недійсними ,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2025 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулися в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.06.2021 року у справі №466/4125/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічними позовами ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договорів недійсними, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договорів недійсними.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2025 року у задоволенні заяви представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.06.2021 року у справі №466/4125/15-ц відмовлено.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржило Акціонерне товариство «Універсал Банк».

Вважає, що при постановленні ухвали не були з`ясовані усі обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому вона є незаконною та необґрунтованою.

Покликаються на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що в ряді своїх процесуальних документів у цивільній справі №466/4125/15- ОСОБА_1 не визнавав факту отримання вимоги про дострокове повернення кредиту,

Стверджують, що про існування зазначеної істотної обставини - підтвердження про фактичне отримання вимог саме Відповідачами, Банк не володів на стадії розгляду цивільної справи №466/4125/15-ц, про це йому стало відомо з тексту заперечень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які надійшли на адресу АТ «Універсал Банк» 26.03.2025 року окрім того відповідний факт неодноразово заперечувався Відповідачами до 26.03.2025 р. з цього часу Відповідачами визнано факт отримання вимог Банку від 13.10.2014 року. Зазначені нововиявлені обставини є істотними, оскільки входять в предмет доказування у справі, впливають на доведеність розміру заборгованості, яка була заявлена до стягнення з відповідачів, та на обґрунтованість позовних вимог.

Просять ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_4 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами АТ «Універсал Банк» посилається на ті обставини, які були предметом розгляду суду, були надані суду, досліджувалися судом при ухваленні рішення, яке просить переглянути АТ «Універсал Банк» за нововиявленими обставинами, зазначеним обставинам надана судом правова оцінка, а відтак такі не є нововиявленою обставиною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначені частиною 2 статті 423 ЦПК України, якими є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, нововиявлені обставини мали існувати на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявникові на момент ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46). процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, дану судом у судовому рішенні, що переглядається.

ЦПК України передбачає можливість перегляду судом рішення у зв`язку із виявленням істотних обставин, що існували, але не були їм відомі заявникам на час вирішення справ, тобто, перегляд справи у зв`язку із нововиявленими обставинами має на меті перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про наявність якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Із аналізу даної правової норми випливає, що нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення.

Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто, такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2021 р. в цивільній справі № 466/4125/15-ц частково задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , вирішено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 017-2008-675 від 17.03.2008в розмірі 6228,28 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20.04.2015 складає 130831,24 грн, стягнути з ОСОБА_1 378,55 грн судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22.11.2022 року у справі №466/4125/15-ц вказане рішення Шевченківського районного суду залишено без змін.

21 серпня 2024 року постановою Верховного Суду, касаційні скарги Акціонерного товариства «Універсал Банк» та ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення заборгованості, справу в цій частині постановлено направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

16 грудня 2024 року ухвалою Львівського апеляційного суду прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2021 року, апеляційне провадження у справі закрито.

Як на нововиявлену обставину, АТ «Універсал Банк» покликається на ту обставину, що 26.03.2025 року на адресу АТ «Універсал Банк» надійшли заперечення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на розмір заборгованості за кредитом зі змісту яких вбачається про ознайомлення їх з вимогами про дострокове погашення кредиту від 13.10.2014 року. Оскільки про існування зазначеної істотної обставини, а саме про підтвердження відповідачами фактичного отримання вимоги від 13.10.2024 Банк не володів на стадії розгляду цивільної справи №466/4125/15-ц, то вважає таку обставину нововиявленою.

На думку заявника, якби вказана обставина була відома суду та особам, які брали участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим, а отже дана обставина є істотною і могла би спростувати факти, покладені в основу судового рішення, яке він просить переглянути за ново виявленими обставинами, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що судове рішення було би іншим.

Відмовляючи в задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що обставина, на яку позивач покликається, як на нововиявлену, була відома позивачу ще до подання позову, оскільки в нього були підтверджуючі, на його думку, документи, і позивач повідомив про неї суд. Крім того, що стосується заперечень, які надійшли на адресу АТ «Універсал Банк» 26.03.2025, то зі змісту таких не вбачається саме визнання факту отримання вимоги від 13.10.2014 року у 2014 році, а лише вказує на існування такої (оскільки про таку під час розгляду справи в усіх інстанціях заявляла сторона позивача), однак факт отримання такої заперечується відповідачами станом і на даний час.

Як вбачається з матеріалів справи, поясненні від 03.05.2022 р., поданому в суд апеляційної інстанції 04.05.2022 р. за вхідним номером 7452 (том 3 а.с. 158) представник позивача ОСОБА_3 вказав «13.10.2014 р. банком, у зв`язку з виникненням заборгованості Позичальника, були направлені вимоги про погашення суми заборгованості на

адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Вимога була отримана ОСОБА_1 особисто

18.10.2024 р.». На тому ж аркуші даного пояснення представник позивача вказує, що

Шевченківський районний суд м. Львова прийшов до помилкового висновку про

ненаправлення вимог про дострокове повернення кредиту на адресу Позичальника

та поручителя.

Також суду апеляційної інстанції разом з цим поясненням представник позивача

ОСОБА_3 надав копії таких вимог від 13.10.2014 р. з копіями поштових

повідомлень про їх вручення адресатам. (том 3 а.с. 176-180) В своєму додатковому поясненні від 08.07.2022 р., поданому в суд апеляційної інстанції 11.07.2022 р. за вхідним номером 12640 (т.3 а.с. 187-188) представник позивача ОСОБА_3 виклав те ж саме твердження, що й у попередньому поясненні.

Аналогічне твердження міститься і в апеляційній скарзі позивача (том 4 а.с. 9-10),

яка є фактичною копією вищевказаних пояснень позивача, у відкритті провадження

за якою було відмовлено. До цієї апеляційної скарги також долучено копії вимог від

13.10.2014 р. та поштових повідомлень про вручення. (том 4 ас. 71-75)

В своїй касаційній скарзі (том 5 а.с.5) представник банку К.В. Куришко виклала те ж твердження, що й в вищевказаних поясненнях - «13.10.2014 р. банком, у зв`язку з виникненням заборгованості Позичальника, були направлені вимоги про погашення суми заборгованості на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Вимога була отримана ОСОБА_1 особисто 18.10.2024 р.».

В цій же касаційній скарзі (т.5 а.с. 6) представник банку К.В. Куришко вказала, що

судом першої інстанції було витребувано матеріали кредитної справи, така оглядалася судом, в ній знаходилися вимоги про дострокове повернення кредиту, а далі представник банку вказує, що ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не було досліджено доказ, який підтверджує наявність підстав для дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 60 114,68 доларів США, а саме, судами не було досліджено вимогу від 13.10.2014 р. на предмет її направлення та вручення позичальнику та поручителю. В наступному абзаці на тому ж аркуші представник позивача вказує, що такі вимоги про дострокове повернення кредиту містяться в матеріалах даної цивільної справи та були надані представником банку в суді першої інстанції під час огляду матеріалів кредитної справи та долучені до матеріалів справи разом з письмовим поясненням представника банку на апеляційну скаргу.

З таких тверджень в касаційній скарзі вбачається, що позивачу було достовірно

відомо і повідомлено судам першої та апеляційної інстанції про направлення і вручення відповідачам вимоги від 13.10.2024 р. про дострокове повернення кредиту, тобто, така обставина, на яку покликалися представники банку, була відома позивачу під час розгляду справи в судах всіх інстанцій, відтак, не може бути нововиявленою обставиною.

На думку колегії суддів, зазначені АТ «Універсал Банк» обставини, на які він посилається як на нововиявлені, існували на момент розгляду справи та ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.06.2021 року, ці обставини судом були встановлені та їм була надана оцінка.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який проаналізувавши зміст заяви АТ «Універсал Банк» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.06.2021 року, правильно зазначив, що доводи заявника про наявність підстав для перегляду рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, є необґрунтованими, а обставини, зазначені заявником такими, що не є нововиявленими, оскільки такі були встановлені судом і про них заявнику було відомо.

Колегія суддів вважає, що обставини, на які покликається АТ «Універсал Банк», як на нововиявлені, не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, а відтак такі не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.06.2021 року.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами Ат «Універсал Банк» посилається на ті обставини, які досліджувалися та були встановлені судом першої інстанції при ухваленні рішення, що переглядається, обставинам надана судом правова оцінка і заявник не довів у судовому засіданні того, що обставини, на які він посилається, є нововиявленими і такими, які можуть істотно вплинути на вирішення справи.

А відтак, з урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що у задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.06.2021 року за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги АТ «Унівесал Банк» не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд , -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28.01.2026 року.

Головуючий: О.М. Ванівський

Судді: Н.О. Шеремета

Р.П. Цяцяк