Справа № 348/1789/24
Провадження № 22-ц/4808/162/26
Головуючий у 1 інстанції Солодовніков Р. С.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.

суддів: Василишин Л. В.,

Максюти І. О.,

секретар: Петрів Д. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лісодід Олег Валентинович, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Мула Христина Олегівна на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2025 року, в складі судді Солодовнікова Р. С., присяжних Мойсишин Б. В., Дем`янчука Т. Б., ухвалене у м. Надвірна Івано-Франківської області, повний текст якого складено 04 листопада 2025 року, у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року заявник ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Мула Х. О. звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.

В обґрунтування заяви вказувала, що заявник є онуком ОСОБА_1 , яка є особою похилого віку, має певні проблеми із здоров`ям, а саме стійкі розлади психіки, які впливають на здатність чітко усвідомлювати свої дії, наслідки таких дій та відповідальність за них. Зазначає, що ОСОБА_1 проходила лікування в КНП «ПОКЦПЗ ІОР» та відповідно перебуває на обліку в даному медичному закладі, потребує постійного догляду, оскільки не може самостійно піклуватись про себе.

Також вказує, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 однак працевлаштований офіційно та більшість часу перебуває на роботі, а тому не має змоги бути опікуном останньої та належним чином виконувати обов`язки опікуна. ОСОБА_4 , є невісткою ОСОБА_1 , яка також працевлаштована офіційно та не має змоги бути опікуном та належним чином виконувати обов`язки опікуна. Чоловік ОСОБА_1 помер.

У свою чергу заявник є студентом, працевлаштований неофіційно та має гнучкий графік, як навчання так і роботи. Має постійний дохід, тому не претендує на соціальні виплати, які отримує ОСОБА_1 , має достатньо часу для того, щоб стати опікуном та належним чином виконувати обов`язки покладені на опікуна.

Враховуючи наведене, просила визнати ОСОБА_1 недієздатною, встановити над нею опіку та призначити заявника її опікуном.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2025 року заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна задоволено частково.

Визнано ОСОБА_1 недієздатною.

У призначенні ОСОБА_2 опікуном над недієздатною ОСОБА_1 відмовлено.

Тимчасово покладено обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_1 на орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, залишивши її під наглядом сина ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_4 , до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством.

У відповідності до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, визначено строк дії рішення про визнання ОСОБА_1 недієздатною - два роки з моменту набрання ним законної сили.

Не погодившись з рішенням суду адвокат Лісодід О. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлені вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції посилаючись на те, що батьки заявника мають реальну можливості забезпечити належний догляд за недієздатною ОСОБА_1 , не врахував того, що фізична особа у відповідності до ст. 63 ЦК України може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою, чого батьками заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зроблено не було.

04 грудня 2025 року адвокат Мула Х. О. в інтересах ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити та ухвалити нове, яким призначити опікуном над недієздатною ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд відмовляючи у призначенні заявника опікуном недієздатної не дослідив того, що саме ОСОБА_2 звернувся до органу опіки та піклування із заявою про призначення його опікуном недієздатною.

Крім того, здійснюючи перевірку для обрання потенційного опікуна ОСОБА_1 представниками департаменту соціальної політики встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є сином та невісткою недієздатної у своїх заявах не заперечували проти того, щоб ОСОБА_2 був опікуном останньої. Також заінтересованими особами були надані відповідні документи, які підтверджують поважність причин за якими кожен із них не може бути опікуном. Однак, суд першої інстанції при ухваленні рішення дійшов хибного висновку про те, що працевлаштування сина недієздатної та інвалідність невістки останньої не перешкоджають таким бути опікунами чи здійснювати догляд за ОСОБА_1 .

З врахуванням наведеного, вважає, що ніхто із заінтересованих осіб окрім апелянта не зможе повноцінно виконувати обов`язки опікуна та надавати належний догляд ОСОБА_1 .

Додатково звертає увагу, на те, що в рішенні суду зазначено, що заявник є студентом, однак на момент ухвалення оскаржуваного рішення у справі, заявник уже не був студентом, також судом неправильно зазначено адресу реєстрації та проживання ОСОБА_1 .

За вищевказаних обставин вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

ОСОБА_1 та представник Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської радив судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судовими повістками та за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Лісодіда О. В., ОСОБА_2 та його представника адвоката Мулу Х. О., а також пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтримали апеляційні скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає,що скарги необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з реєстру щодо реєстрації місця проживання за № 2024/007455993 від 25.06.2024 року, поясненнями заявника (т.1, а.с. 7-9).

Батьками заявника, ОСОБА_2 , є ОСОБА_3 (батько), та ОСОБА_4 (мати) (т.1, а.с. 10).

Баба заявника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та фактично проживає у будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом із реєстру Делятинської територіальної громади про реєстрацію та місце проживання № 2024/004996284 від 15 травня 2024 року, виданим адміністратором органу місцевого самоврядування Делятинської селищної ради Вацик М.Б. (т.1, а.с. 16).

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 від 18.06.2024 року, лікарем психіатром КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» Л.З. Винником встановлено, що ОСОБА_1 хворіє на параноїдну безперервну щизофринію, параноїдний с-м сформований емоційно-вольовий дефект особистості. Ремісія «Д-0». В супроводі сина виписана додому (т.1, а.с.18).

З консультативної довідки від 17.06.2024 року за № 10, виданою КНП «Центр первинної медичної допомоги Івано-Франківської міської ради встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, хворіє на параноїдну безперервну щизофринію, парноїдний с-м сформований емоційно-вольовий дефект особистості. (т.1, а.с.19) .

З витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 14.06.2024 року до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої та непогашеної судимсті немає та в розшуку не перебуває (т.1, а.с. 11).

З картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду, виданої ТОВ «Медогляд УА Івано-Франківськ» встановлено, що ОСОБА_2 діагноз «здоровий», придатний до догляду за особою з інвалідністю (т.1, а.с. 12).

З довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 67012 ТОВ «Медогляд УА Івано-Франківськ» від 14.06.2024 року встановлено, що ОСОБА_2 на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває (т.1, а.с. 13).

З характеристики ФОП ОСОБА_5 вбачається, що фізична особа ОСОБА_2 є відповідальним та надійним контрагентом, який зарекомендував себе як професіонал своєї справи. Протягом періоду співпраці він демонстрував високу якість виконання робіт, відповідальність у дотриманні термінів та умов договорів, а також проявив відмінні організаторські здібності (а.с. 14-15).

Чоловік ОСОБА_1 помер, про що відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції зроблено актовий запис за № 1551 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (т.1, а.с. 20, 21 ).

У ОСОБА_1 є син ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с. 22-23,54).

З довідки № 2654 від 13.03.2020 року про реєстрацію місця проживання особи встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 23).

З довідки Центру культури і мистецтв Івано-Франківської міської територіальної громади № 15 від 03.07.2024 року встановлено, що ОСОБА_3 працює на посаді директора Будинку культури с. Камінне за основним місцем роботи з 30.12.2020 року (т.1, а.с. 25).

Мати заявника ОСОБА_4 працює на посаді молодшої медичної сестри буфетниці відділення № 1 КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР», що підтверджується довідкою № 11868 від 28.06.2024 року (т.1, а.с. 31).

ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та довідкою МСЕК № 482528 від 29 листопада 2023 року. Інвалідність встановлена до 1 грудня 2025 року. Згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії їй протипоказана важка фізична праця.

З медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 , 1950 р.н. вбачається, що вона хворіє з 1972 року. Діагноз: шизофренія. Має інвалідність ІІ групи. ЇЇ лікуванням займався син ОСОБА_3 , що підтверджується записами в медичній картці.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 97/2025 від 27 березня 2025 року, проведеної щодо ОСОБА_1 , 1950 року народження, встановлено, що огляд особи було проведено 27 березня 2025 року у присутності та за супроводом її сина ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 22).

Відповідно до подання Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 11 вересня 2025 року № 59-д рішенням опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки, при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради рекомендовано надати суду подання про можливість призначення ОСОБА_2 опікуном над його бабусею ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 198).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що наявні усі законні підстави для визнання ОСОБА_1 недієздатною, тому у цій частині заява підлягає до задоволення. Відмовляючи в задоволенні заяви про призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що поданням опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки, при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради від 11 вересня 2025 року № 59-д не встановлено належне коло членів сім`ї ОСОБА_1 , які також можуть виконувати обов`язки її опікуна, не навів належного обґрунтування щодо можливості чи неможливості здійснювати обов`язки опікуна над ОСОБА_1 , її рідним сином ОСОБА_3 тобто належним чином не мотивувало своє подання про можливість призначення ОСОБА_2 опікуном над його бабою ОСОБА_1 .

Суд вважав за необхідне застосувати положення ст. 65 ЦК України, згідно з якою до встановлення опіки і призначення опікуна, опіку над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина 1 статті 300 ЦПК України).

Пунктом 1.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 (далі Правила), передбачено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно зі статтею 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина 1 статті 60 ЦК України).

Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Зазначені висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Пунктом 3.1 вищевказаних правил визначено, що при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що орган опіки та піклування в особі виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради у поданні від 11 вересня 2025 року № 59-д не навів належного обґрунтування в частині можливості та необхідності призначення ОСОБА_2 опікуном над його бабою ОСОБА_1 . Крім того, внесене подання, не містить будь-яких даних про особисті взаємини між особою, яка бажає стати опікуном і підопічним.

Що стосується доводу апеляційної скарги про відсутність заперечення батька заявника та його дружини щодо призначення опікуном ОСОБА_2 , без належного обґрунтування у поданні щодо необхідності призначення опікуном саме ОСОБА_2 , саме по собі не може бути підставою для задоволення заяви останнього про призначення його опікуном над недієздатною.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно відхилено вмотивоване подання про призначення опікуна, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як суд першої інстанції вірно встановив, що подання органу опіки та піклування в особі виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради у поданні від 11 вересня 2025 року № 59-д про призначення опікуном заявника винесено передчасно, без повного дослідження всіх обставин та ґрунтується виключно на даних, отриманих від заявника. Жодних мотивів доцільності призначення опікуном ОСОБА_1 саме ОСОБА_2 подання не містить, як і даних про особистісні взаємини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому обґрунтовано не прийняв його до уваги.

В постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 зазначено, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.

Вказаного мотивування подання органу опіки і піклування не містить.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що фізична особа може бути призначена опікуном лише за її згодою (ч. 3 ст. 63 ЦК України), як правильно зазначив представник ОСОБА_1 адвокат Лісодід О. В. у скарзі. Проте, вказана обставина не може бути безумовною підставою для призначення опікуном особи, яка, на думку суду, не відповідає вимогам ст. 67 ЦК України.

Тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви в цій частині є правильним.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення заяви в частині призначення опікуном заявника відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційних скарг не спростовуються, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лісодід Олег Валентинович, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Мула Христина Олегівна залишити без задоволення.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 січня 2026 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта