печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Романенко Ю.О.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 89 734,23 грн., з яких: 52 344,33 грн. - заборгованість з оплати за централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, 60,97 грн. - заборгованість зі сплати за обслуговування вузлів комерційного обліку, 1 887,77 грн. - заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування, 5 692,77 грн. - 3% річних, 29 748,39 грн. - інфляційні втрати, а також витрати з оплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмір 41,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послух з централізовано водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

05.08.2014 в газеті Хрещатик №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є ПрАТ «АК Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). Таким чином, відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

31.05.2021 на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30.09.2021, від 31.12.2021, від 01.08.2022 та від 01.02.2024) (далі - Договір-2), у зв`язку з чим з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним.

Відповідачі користуються та отримують в повному обсязі житлово-комунальні послуги, однак, не виконують свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим, станом на 13 серпня 2025 року утворилась заборгованість за період з 01.01.2017 по 30.06.2025 у розмірі 54 293,07 грн.

Крім того, на підставі статті 625 ЦК України відповідачі мають відшкодувати три проценти річних та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання.

Ухвалою судді від 10 вересня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

23 жовтня 2025 року від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні просили відмовити у задоволенні позову. Вказують, що позивачем не надано підтвердження отримання підписаної заяви-приєднання від відповідачів, не надано підтвердження сплати рахунка за надані послуги, не надано доказів на підтвердження факту отримання послуги відповідачами.

Також, позивачем не надано доказів, що відповідачі у період 01.2017 - 06.2025 не просто були зареєстровані, а саме проживали за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно користувалися послугами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Зазначають, що відповідачі не проживали весь час, вказана у розрахунку заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період 01.2017- 06.2025, за місцем реєстрації.

Так, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з липня 2017 року по серпень 2021 року проживали у квартирі мами останньої (оскільки через важку хворобу мати ОСОБА_4 потребувала постійного догляду та піклування). Тому не споживали комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказано адресою, та за ці послуги сплачувалось за квартирним лічильником за адресою фактичного проживання.

Також ОСОБА_3 24.02.2022 пішов добровольцем у ЗСУ, та був звільнений із ЗСУ за станом здоров`я 19.02.2025. Отже, весь цей час він не був споживачем комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаною адресою. А тому, вважають, що у позивача відсутні підстави нараховувати ОСОБА_3 отримання послуги за цей період, а, отже і вимагати її оплати.

29 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій остання вказує, що для виникнення правовідносин з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів, ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони.

Відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішніх мереж) за вказаною адресою, на підставі Договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідачів не надходило.

Таким чином, договір про водопостачання та водовідведення є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта та у формі конклюдентних дій та не висловив заперечень проти договору.

Вказує, що відсутність укладеного між сторонами договору, який був би підписаний особисто, не є підставою для звільнення відповідачів від сплати за ті послуги, які вони отримували. Такі висновки, узгоджуються з правовою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

Зазначає, що відповідачі не зверталися із відповідною заявою до позивача щодо непроживання в квартирі АДРЕСА_1 та не зверталися щодо опломбування вхідного вентиля мереж водопостачання в квартирі, у зв`язку з відсутністю необхідності споживання послуг за даною адресою. Споживач зобов`язаний письмово шляхом подання заяви інформувати виконавця про зміну власника житлового приміщення (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житловому приміщенні споживача, протягом 10 календарних днів з дня настання таких змін (ч. 13 п. 31 публічного індивідуального договору).

Крім того, відповідачі не звертались до позивача із заявою та відповідними документами щодо непроживання за адресою: АДРЕСА_1 , та проведення перерахунку. Крім того, не звертались щодо опломбування вхідного вентиля мереж водопостачання в квартирі за вказаною адресою, у зв?язку з відсутністю необхідності споживання послуг.

Також зазначає про те, що кожного місяця на вказану адресу споживачам надавалися рахунки на оплату послуг з водопостачання та водовідведення, які відповідають вимогам Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», споживачі за вказаною адресою їх отримували та знали про нарахування та борги.

Зазначає про те, що наданий ними розрахунок заборгованості є випискою з особового рахунку № НОМЕР_1 , по якому обліковуються послуги, що надаються до кв. АДРЕСА_1 . Отже, розрахунок заборгованості є вірний, складений відповідно до норм чинного законодавства. Зазначає, що відповідачі були обізнані про заборгованість, яка накопичувалась, однак не виконували умови укладеного договору, щомісячно не сплачували за вже отримані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість.

При цьому, встановлені НКРЕКП тарифи оприлюднюються на її офіційному сайті, а також на сайті Верховної ради - zakon.rada.gov.ua/, відтак перебувають у публічному доступі та є загальновідомими.

Окрім цього, представник позивача просить розглядати справу у її відсутність, та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

17 грудня 2025 року від відповідачів надійшли письмові пояснення, у яких останні вказують, що позивачем не підтверджено позовні вимоги належними, допустимим та достовірними доказами. Разом з цим, зазначають, що позивач вийшов за межі позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України.

30 грудня 2025 року від представника позивача надійшли заперечення на письмові пояснення, в яких остання вказує, що відповідачі не звертались з відповідними заявами до позивача щодо непроживання за вказаною вище адресою, та не звертались щодо опломбування вхідного вентиля мереж водопостачання в квартирі, у зв`язку з відсутність необхідності споживання послуг за вказаною адресою, щодо проведення перерахунків, тощо. Вказує, що позивач правомірно у спірний період проводив нарахування відповідно до кількості зареєстрованих осіб за вказаною адресою.

12 січня 2026 року від відповідачів надійшла відповідь на заперечення на письмові пояснення, у яких останні вказують, що наданий представником позивача розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2017 по 30.06.2025 є неналежним доказом у справі. У задоволенні позовних вимог просять відмовити у повному обсязі.

19 січня 2026 року від відповідачів надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача у відповіді на відзив просила розглядати справу у її відсутність. Відповідачі надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Суд встановив, що 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (у подальшому перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал») як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - Повідомлення) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) (далі - Договір-1). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримують послуги з централізованого постачання холодної види та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору-1, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору-1 від відповідачів не надходило.

Відповідно до п. 1.1 Договору-1, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згідно із п. 3.1 Договору-1, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

31.05.2021 на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30.09.2021, від 31.12.2021, від 01.08.2022 та від 01.02.2024) (далі - Договір-2), у зв`язку з чим з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним.

Згідно з п. 1 Договору-2 Виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 15 Договору-2 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не визначено договором.

Пунктом 7 Договору-2 визначено, що плата за послуги складається з: 1) плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2) плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є споживачем комунальних послуг.

Згідно п. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як визначено у ч. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Положеннями п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, що кореспондуються з п. п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі - Правила), встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15.

Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання:

- з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства;

- з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Як визначено у п. 18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно абз. 1 п. 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як визначено у ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідачі одержували житлово-комунальні послуги, проте, за них не сплачували в установленому законом порядку. Так, заборгованість відповідачів за період з 01.01.2017 по 30.06.2025, становить 52 344,33 грн.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачі не надали суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження оплати житлово-комунальних послуг у визначеному чинним законодавством розмірі.

Так, відповідачі у письмових пояснення зазначили про те, що позивач вийшов за межі строків позовної давності.

Отже, за захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду у вересні 2025 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійної підставою для відмови у позові.

Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (статті 262 ЦК України).

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи, щовідповідачами заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, а позивач не надав доказів переривання позовної давності, то суд погоджується з доводами відповідачів, що позивачем пропущена позовна давність за вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за період до січня 2020 року.

За таких обставин, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення є обґрунтованим та підлягають частковому задоволенню, а саме за період з лютого 2020 року по червень 2025 року у розмірі 33 298,05 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку.

Розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку визначається окремо для кожної будівлі із розрахунку на один рік, для складової витрат на повірку ділиться н строк міжповірочного інтервалу.

Розмір внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку був встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державно адміністрації) від 30.09.2019 № 1716 для відповідного будинку у розмірі 8,71 грн. що квартально.

Таким чином, за вищевказаною адресою, у відповідачів також існує заборгованість за період з 01.01.2017 по 30.06.2025 зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного облікуу розмірі 60,97 грн., яка з урахуванням строків позовної давності підлягає частковому задоволенню за період з лютого 2020 року по червень 2025 року у розмірі 52,26 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15 (провадження № 14-16цс18), від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15 (провадження № 14-591цс18), від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20).

Загальновідомим є той факт, що з 12.03.2020 на всій території України було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (530-ІХ від 17.03.2020), згідно якого, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

При цьому, норми матеріального права вирізняють штрафні санкції, до складу яких належить неустойка (штраф, пеня) та компенсаційні втрати, до складу яких належить інфляційні витрати та 3% річних.

Згідно з положеннями ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 922/175/18 зазначено, що нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні ст. 549 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» заборонено нараховувати та стягувати саме неустойку (штраф, пеню), при цьому жодної заборони нараховувати та стягувати компенсаційні втрати вказаним Законом не передбачено.

Отже, положення ст. 549 ЦК України (штраф, пеня) та ст. 625 ЦК України (3% річних, інфляційні втрати) є різними за своєю правовою природною.

У даній справі позивачем до відповідача пред`явлені позовні вимоги про стягнення саме 3 % річних та інфляційних втрат, у зв`язку з несплатою заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Відтак, доводи позовної заяви про наявність правових підстав для нарахування цих складових (3% річних та інфляційних втрат) ґрунтуються на вимогах закону.

Водночас, 05.03.2022 Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», абзацом 1 пункту 1 якої установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

29.12.2023 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», якою, зокрема, абзац 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено в новій редакції. До припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 № 285). Постанова Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1405 набрала чинності 30 грудня 2023 року.

Тобто, основні зміни полягають в тому, що з 30.12.2023 заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з не оплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Так, м. Київ не відноситься до територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій, отже право на нарахування штрафних санкцій у зв`язку з не оплатою житлово-комунальних послуг у позивача виникає лише з 30.12.2023.

А тому, ПрАТ «АК «Київводоканал» мало право нарахування відповідачам інфляційної складової та 3% річних до 23.02.2022 та з 31.12.2023.

Відповідно до наданих ПрАТ «АК «Київводоканал» розрахунків, заборгованість із 3 % річних та інфляційній складовій була нарахована відповідачам за загальний період з січня 2017 року до червень 2025 року, що суперечить положенням, викладеним у постанові Кабінету Міністрів України від 05.12.2022 № 206.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, зокрема стягненню підлягають за період часу з лютого 2020 року по лютий 2022 року інфляційні втрати у розмірі 11 156,01 грн. і 3 % річних у розмірі 1 990,69 грн., та з січня 2024 року по червень 2025 року інфляційні втрати у розмірі 385,81 грн. і 3 % річних у розмірі 65,37 грн.

Оскільки позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період з січня 2017 по січень 2020 року є похідними від основної вимоги про стягнення заборгованості, то з урахуванням строків позовної давності, також задоволенню не підлягають.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 46 948, 19 грн.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 583,95 грн. (3028/100%*52,31%) відповідно до ст. 141 ЦПК України , та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 21,45 грн. покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 11, 509 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 137, 141, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 33 350 (тридцять три тисячі триста п`ятдесят) гривень 05 копійок; інфляційні втрати у розмірі 11 541 (одинадцять тисяч п`ятсот сорок одна) гривня 82 копійки; 3 % річних у розмірі 2 056 (дві тисячі п`ятдесят шість) гривень 06 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» витрати з оплати судового збору в розмірі 1 583,95 грн., а також витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 21,45 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1а, ).

Відповідачі - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повний текст судового рішення складено 28 січня 2026 року.

Суддя О.Л. Бусик