Справа № 519/2024/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2026 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі судді - Москаленко Інни Олександрівни, при секретарі судових засідань Волковій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 на дії в.о. начальника Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Терещенко Н.В, боржник АТ «Одеський припортовий завод»,

УСТАНОВИВ:

Суть скарги

1.Стягувач звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 03.12.2025 у виконавчому провадженні №79723751, а також зобов`язати поновити вчинення виконавчих дій.

2.В обґрунтування зазначених вимог скаржник посилається на те, що рішенням Південного міського суду Одеської області від 13.10.2025 з АТ «Одеський припортовий завод» на користь ОСОБА_1 стягнуто 38 580,16 грн. нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Постановою в.о. начальника Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Терещенко Н.В. від 03.12.2025 відкрито виконавче провадження №79723751 з виконання вказаного рішення суду та цього ж дня зупинено на підставі п.12 ч. 1, ч.2. ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження».

3.Як зазначає стягувач, вказана постанова є неправомірною з огляду на те, що грошові кошти, що підлягають стягненню з боржника на користь стягувача жодним чином не вплине на приватизацію заводу, яка колись буде відбуватись, у зв`язку з чим просив визнати незаконною та скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 03.12.2025, а також зобов`язати в.о. начальника Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Терещенко Н.В. поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №79723751.

4.31.12.2025 до суду надійшли заперечення боржника щодо поданої скарги. Боржник зазначає, що «Акціонерне товариство «Одеський припортовий завод» є суб`єктом господарювання державного сектору економіки та перебуває на завершальній стадії приватизації. Розпорядженням КМУ від 16.01.2019 № 36-р станом на 03.12.2025 є чинним. В.о. начальника Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В., 03.12.2025 р. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 79723751 керуючись п. 12 частини першої статті 34, статтею 35 Закону України «Про виконавче провадження». Вказані дії є абсолютно правомірними і підтверджуються як Висновками Верховного Суду, так і рішеннями Одеського апеляційного суду у аналогічних справах за участі АТ «ОПЗ» та його працівників. Посилався на в п.п. 38, 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 908/1525/16, Постанову Одеського апеляційного суду від 18.12.2025 року у справі 519/1989/24, ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 04.12.2025 по справі № 523/15568/25 та просив у задоволенні скарги відмовити.

Процедура

5.Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 23.12.2025 скаргу прийнято до свого провадження.

6.Скаржник в судове засідання не з`явився, подаючи скаргу до суду просив розглядати скаргу за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, скаргу підтримав та просив задовольнити.

7.Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Фактичні обставини встановлені Судом

8.Як встановлено судом, 13.10.2025 рішенням Південного міського суду Одеської області стягнуто з боржника АТ «Одеський припортовий завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати у сумі 38 580,16 грн.

9.Постановою в.о. начальника Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Терещенко Н.В. від 03.12.2025 відкрито виконавче провадження №79723751 з виконання вказаного рішення суду.

10.АТ "Одеський припортовий завод" є суб`єктом господарювання державного сектору економіки та перебуває на завершальній стадії приватизації, що здійснюється Фондом державного майна України - органом, уповноваженим управляти корпоративними правами держави у статутному капіталі АТ "Одеський припортовий завод" (державна частка становить 99,5667%).

11.Розпорядженням КМУ від 16.01.2019 №36-р прийнято рішення про приватизацію державного пакету акцій розміром 99,5667% статутного капіталу АТ "Одеський припортовий завод". Зазначене Розпорядження КМУ від 16.01.2019 №36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» міститься у вільному доступі на офіційному вебсайті за посиланням: https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/36-2019-%D1%80, та станом на 03.12.2025 є чинним.

12.03.12.2025 в.о. начальника Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Терещенко Н.В винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №79723751, у зв`язку із включенням єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Мотиви, з яких Суд дійшов висновків, і закон, яким керувався Суд

13.Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

14.Отже, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

15.У силу приписів ст. 19 Конституції України, ст. 1 Закону Законом України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

16.Положеннями ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності.

17.Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

18.Відповідно до п. 12 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

19.Статтею 19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20.Згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

21.Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

22.Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

23.За змістом частини першої, абзацу 1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

24.Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства.

25.Стаття 1 Протоколу 1 Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

26.Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014) визначено три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

27.У контексті ст. 1 Першого протоколу Конвенції майном є заробітна плата, а також присуджені судом виплати.

28.Неспроможність державних органів надати заявнику майно, присуджене йому згідно з остаточним рішенням суду становить втручання, несумісне з гарантіями, закріпленими в п. 1 ст. 1 Першого протоколу (рішення у справах «Бурдов проти росії» від 07.05.2002, «Войтенко проти України» від 29.06.2004).

29.Відповідно до змісту рішення ЄСПЛ від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

30.ЄСПЛ також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

31.Ураховуючи, що обов`язком держави є забезпечення виконання остаточного рішення, беручи до уваги тривалу дію зупинення вчинення виконавчих дій, відсутність правової визначеності щодо настання подій, з якими пов`язано відновлення виконавчих дій, а також сумніви щодо існування легітимної мети такого зупинення, колегія суддів доходить висновку, що п. 12 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» є таким, що не відповідає Конституції України (суперечить ст. 8, ч.2 ст. 19, ч.ч.1,2 ст. 55, п. 9 ч.2 ст. 129, ч.ч.1,2 ст.129-1 Конституції України), тому суд вирішує справу без застосування цієї норми, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної у пп. 5.1 п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 № 10-р/2020, та практики ЄСПЛ щодо права особи на доступ до суду в аспекті розуміння обов`язку держави щодо забезпечення виконання судового рішення, постановленого проти держави та державних підприємств.

32.До таких висновків прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 26.06.2024 у справі №335/1961/23.

Аналізуючи доводи боржника щодо відмови у задоволенні скарги, суд зазначає таке:

33.У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2024 у справі №335/1961/23 про оскарження дій державного виконавця щодо зупинення виконавчих дій зі стягнення заробітної плати з державного підприємства, яке наказом Фонду державного майна України віднесено до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2022 році, якою суд керується при розгляді цієї справи, зазначено, що правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 908/1525/16, не можуть бути застосовані при розгляді цієї справи.

34.КЦС ВС зазначив, що «суд апеляційної інстанції послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 908/1525/16 (провадження № 12-65гс21). Проте, з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна, оскільки у наведеній справі були встановлені відмінні обставини справи від обставин, встановлених у справі, яка переглядається. Велика Палата Верховного Суду в зазначеній справі дійшла правових висновків на підставі аналізу конкретних обставин, які склалися у справі № 908/1525/16, та не наводила конкретних правових висновків щодо правильності застосування норм матеріального права, які б можна було врахувати у цій справі.»

35.У зазначеній справі розглянуто пропорційність обмеження виконання судових рішень, боржником за якими є ЗДП «Кремнійполімер», легітимній меті втручання у право кредитора цього підприємства на мирне володіння майном, при цьому стягувач мав можливість звернути рішення судів до виконання до початку приватизації і не скористався ним. У цій же справі суд вирішує питання пропорційність обмеження виконання судових рішень щодо стягнення заробітної плати з працівника підприємства, яка є винагородою за виконану ним роботу згідно з трудовим договором підчас воєнного стану.

36.У п.60 ВП ВС постанови від 07 грудня 2022 року у справі № 908/1525/16 зазначає, що необґрунтовані затримки з виконання чинного судового рішення про стягнення коштів з державного підприємства, яке тривалий час перебуває у процедурі приватизації, внаслідок чого зупинено виконавче провадження, зважаючи на конкретні обставини, можуть бути у певних випадках підставою для задоволення судом скарги на дії виконавця та зобов`язання його поновити виконавче провадження.

37.Крім того, постанова КЦС ВС від 26.06.2024 у справі №335/1961/23 ухвалена пізніше ніж постанова від 07 грудня 2022 року у справі № 908/1525/16 і відповідно суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у пізнішій постанові Верховного Суду, оскільки вона є останнім роз`ясненням з цього питання.

38.У постанові по справі N9901/72/19 від 26 жовтня 2020 р. КАС ВС резюмував, що судам різних видів юрисдикції належить застосовувати у їх практичній діяльності наступні класичні для практичної юриспруденції формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogate priori); ««закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogate generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogate priori speciali)» . При цьому КАС особливо наголосив, що у разі незастосування судом цих принципів (формул) за обставин, коли їх застосування є необхідним, принцип верховенства права втрачає свою дієвість.

39.Суд звертає увагу боржника, що Постанова Одеського апеляційного суду від 18.12.2025 року у справі 519/1989/24 та ухвала Пересипського районного суду м. Одеси від 04.12.2025 по справі № 523/15568/25 не містять посилань на постанову КЦС ВС від 26.06.2024 у справі №335/1961/23, яка за темпоральним принципом підлягає застосуванню до спірних правовідносин у цій справі.

40.Згідно ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

41.Згідно п. 7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

42.За таких обставин, суд відхиляє заперечення боржника щодо задоволення скарги, як необґрунтовані.

Висновки суду

43.Згідно із ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

44.Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що втручання держави у право на мирне володіння майном у даному випадку здійснюється не на підставі закону та є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь, є запобігання знецінення активів підприємств, що підлягають приватизації, що не було враховано державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим вона є неправомірною.

45.Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що постанова в.о. начальника Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Терещенко Н.В про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №79723751 є неправомірною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а вимоги скарги - задоволенню.

46.Керуючись ст. 259, 260, 353, 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

47.Скаргу ОСОБА_1 на дії в.о. начальника Південного ВДВС в Одеському районі Одеської області ОМУ МЮУ Терещенко Н.В., боржник АТ «Одеський припортовий завод» - задовольнити.

48.Визнати неправомірною та скасувати постанову в.о. начальника Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №79723751 від 03.12.2025 з виконання рішення Південного міського суду Одеської області від 13.10.2025 про стягнення з боржника АТ «Одеський припортовий завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати у сумі 38 580,16 грн.

49.Зобов`язати в.о. начальника Південного ВДВС в Одеському районі Одеської області ОМУ МЮУ Терещенко Н.В поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №79723751 з виконання рішення Південного міського суду Одеської області від 13.10.2025 про стягнення з боржника АТ «Одеський припортовий завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати у сумі 38 580,16 грн.

50.Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

51.Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

52.Скаржник: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

53.Боржник: АТ «Одеський припортовий завод», місцезнаходження за адресою: 65481,Одеська обл., м. Південне, вул. Заводська, буд. 3, .

54.В.о. начальника Південного ВДВС в Одеському районі Одеської області ОМУ МЮУ Терещенко Н.В., 65481, Одеська область, м. Південне, вул. Миру, буд. 16.

Суддя Південного міського суду

Одеської області І.О. Москаленко