№ апеляційного провадження: 22-з/824/101/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Чекулаєв С.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
10 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача Крижанівської Г.В.,
суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
при секретарі Шпирук Ю.С.,
У листопаді 2024 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просив стягнути з ОСОБА_2 різницю між розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 84 197,42 грн., а також моральну шкоду, яку він оцінив в розмірі 15 000,00 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 84 197,42 грн. у відшкодування майнової шкоди та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовлено.

23 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткової постанови у справі, в якій вказав, що задовольняючи його апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції не вирішив питання розподілу судових витрат. Просив покласти судові витрати на ОСОБА_2 .

В судове засідання сторонине з`явилися, про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 270, ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, судовий збір є складовою судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується квитанцією ID: 2246-6936-9833-7053 від 01 листопада 2024 року, та у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується квитанцією ID: 6706-5080-7397-6832 від 01 листопада 2024 року. За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 5 073,75 грн., що підтверджується квитанцією ID: 6197-7243-2541-9444 від 09 червня 2025 року, та у розмірі 1 849,50 грн., що підтверджується квитанцією № QB13-8МU1-U48E від 09 червня 2025 року (а.с. 5, 6, 117,118).

Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 84 197,42 грн. у відшкодування майнової шкоди та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Разом з тим, при ухваленні судового рішення, Київським апеляційним судом не вирішено питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, зокрема, судового збору, понесеного ОСОБА_1 у зв`язку з поданням позовної заяви та апеляційної скарги, що є підставою для ухвалення додаткового рішення у справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в більшому розмірі, ніж це передбачено Законом України «Про судовий збір».

Так, відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, яка становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При цьому, частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відтак, з урахуванням ціни позову - 99 197,00 грн. та коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору в зв`язку з поданням ОСОБА_1 позовної заяви через підсистему «Електронний суд», останній мав сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн. (1 211,20*0,8=968,96).

Відповідно за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 мав сплатити судовий збір у розмірі 1 816,80 грн. (1 211,20*150=1 816,80).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України колегія суддів звертає увагу на те, що відшкодування таких витрат залежить від результатів розгляду справи, у разі задоволення позову такі витрати покладаються на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково, а тому понесені ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в суді першої та апеляційної інстанцій підлягають відшкодування пропорційно до задоволених вимог.

Таким чином, згідно з ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених вимог (0,95%) підлягає стягненню 920,51 грн. судового збору, сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви, та 1 725,96 грн. судового збору, сплаченого за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови суду задовольнити.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 920,51 грн. судового збору, сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 725,96 грн. судового збору, сплаченого за подання до суду апеляційної скарги.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач:

Судді: