П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року м. Київ

Справа №752/10659/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/285/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

за участю секретарів Федорчук Я.С., Липченко О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» на додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Данілової Т.М. 30 липня 2024 року у м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся у суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 421, вчинений 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 25 584,66 грн. Також стягнути з відповідача 9 122,34 грн. безпідставно набутих коштів.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 29 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 421, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № від 23.11.2017 року в розмірі 25584,66 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 105, ) на користь ОСОБА_1 9122,34 грн. (дев`ять тисяч сто двадцять дві грн. тридцять чотири коп.) безпідставно отриманих коштів.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 105, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

17 червня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Васюк М.М. через систему «Електронний суд» подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з стягнути з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 10000,00 грн витрат на правову допомогу.

Заява мотивована тим, що у позовній заяві позивач попереджав суд, що орієнтовний розрахунок судових витрат на правничу допомогу складає 10000,00 грн, а остаточний розмір буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій. На підтвердження понесених витрат представником позивача до заяви долучено ряд документів на підтвердження обсягу виконаних робіт, наданих послуг та їх вартість.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задоволено.

Ухвалено додаткове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно отриманих коштів.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 105, ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Не погодилось із додатковим рішенням АТ «Банк Форвард», представником товариства подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторона позивача звернулась до суду з пропуском строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивач відповідну заяву про подання доказів понесення витрат на правничу допомогу суду у встановлений законом строк не зробив, що підтверджується матеріалами справи.

Посилання позивача на те, що в позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу складає 10000,00 грн і остаточний розмір буде визначений відповідно до ст.141 ЦПК України - в даному випадку не може братись до уваги, оскільки ця інформація не є заявою про відшкодування витрат в розумінні ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а надана на вимогу ч.3 ст.175 ЦК України, відповідно до якої позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. За таких обставин суд не мав приймати до розгляду докази понесення витрат на правничу допомогу.

Представник також вказує на те, що вартість послуг, заявлених представником Позивача, у розмірі 10000,00 грн є необгрунтовано високою, непропорційною та суттєво завищеною відносно складності справи та тривалості судових засідань, не відповідає ринковим цінам за аналогічні послуги та не відповідає критерію розумності та співмірності зі складністю і тривалістю справи.

Окремо звертає увагу, що зазначена в позовній заяві ціна позову становить 9122,34 грн, рішенням Голосіївського районного суду м .Києва від 11.06.2024 з банку на користь позивача стягнуто 9122,34 грн, при цьому вартість послуг на професійну правничу допомогу становить 10000,00 грн, що перевищує суму стягнення. Таким чином вартість послуг є безпідставно завищеною.

На підставі викладеного, просить скасувати додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Позивач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В судовому засіданні представник АТ «Банк Форвард» - Бондаренко М.Г. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - Васюк М.М. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що у травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся у суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 421, вчинений 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 25584,66 грн. Також стягнути з відповідача 9122,34 грн. безпідставно набутих коштів.

Згідно довідки суду першої інстанції судове засідання 11.06.2022 було проведено за відсутності сторін /т.1 а.с. 38/.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 29 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 421, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № від 23.11.2017 року в розмірі 25584,66 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 105, ) на користь ОСОБА_1 9122,34 грн. (дев`ять тисяч сто двадцять дві грн. тридцять чотири коп.) безпідставно отриманих коштів.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 105, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

17 червня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Васюк М.М. через систему «Електронний суд» подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з стягнути з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 10000,00 грн витрат на правову допомогу.

Заява мотивована тим, що у позовній заяві позивач попереджав суд, що орієнтовний розрахунок судових витрат на правничу допомогу складає 10000,00 грн, а остаточний розмір буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій. На підтвердження понесених витрат представником позивача до заяви долучено ряд документів на підтвердження обсягу виконаних робіт, наданих послуг та їх вартість, а саме: договір №341 про надання правової допомоги від 09.02.2024, укладений з Адвокатським об'єднанням «ВР Партнерс» в особі керуючого партнера Васюка М.М.; додаток №2 від 10.05.2024 до вказаного договору про надання правової допомоги, акт надання послуг від 14.06.2024 згідно договору №341 про надання правової допомоги від 09.02.2024 на суму 10000 грн; звіт про обсяг наданих послуг від 14.06.2024 згідно договору №341 про надання правової допомоги від 09.02.2024 року, відповідно до якого адвокатом було витрачено 5 год. часу на надання професійної правничої допомоги /т.1 а.с. 76-88/.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 105, ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 поніс витрати за надану йому юридичну допомогу у розмірі 10000,00 грн. Заяви відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу матеріали справи не містять, а тому у суду відсутні підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу без відповідної заяви.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.ч.1,2 ст.2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.1 ст. 246 ЦПК України).

У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року, справа №285/5547/21.

З наведених обставин вбачається, що у позовній заяві представник позивача зазначив, що позивач та АО «ВР Партнерс» дійшли згоди про те, що попередній розрахунок судових витрат за договором про надання правової допомоги орієнтовно складає 10000,00 грн. Остаточний розмір витрат на професійну правничу допомогу буде визначений у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів - задоволено.

17 червня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Васюк М.М. через систему «Електронний суд» подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 10000,00 грн витрат на правову допомогу.

На підтвердження понесених витрат представником позивача до заяви долучено ряд документів на підтвердження обсягу виконаних робіт, наданих послуг та їх вартість, а саме: договір №341 про надання правової допомоги від 09.02.2024, укладений з Адвокатським об`єднанням «ВР Партнерс» в особі керуючого партнера Васюка М.М.; додаток №2 від 10.05.2024 до вказаного договору про надання правової допомоги, акт надання послуг від 14.06.2024 згідно договору №341 про надання правової допомоги від 09.02.2024 на суму 10000 грн; звіт про обсяг наданих послуг від 14.06.2024 згідно договору №341 про надання правової допомоги від 09.02.2024 року, відповідно до якого адвокатом було витрачено 5 год. часу на надання професійної правничої допомоги /т.1 а.с. 76-88/.

З наведеного вбачається, що договір №341 про надання правової допомоги було укладено між Адвокатським об`єднанням «ВР Партнерс» в особі керуючого партнера Васюка М.М. та ОСОБА_1. 09.02.2024, додаток №2 до вказаного договору про надання правової допомоги було укладено 10.05.2024. Зі звіту про обсяг наданих послуг від 14.06.2024 згідно договору №341 про надання правової допомоги від 09.02.2024 року вбачається, що адвокатом було витрачено 5 год. часу на надання професійної правничої допомоги та виконано наступний обсяг робіт: проведення правового аналізу наданих документів клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, вивчення судової практики, формування позиції та консультування клієнта у справі, підготовка та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача участі в судовому засіданні суду першої інстанції не приймав.

Отже, представник позивача - адвокат Васюк М.М. мав можливість ще до закінчення судових дебатів подати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, які фактично складаються з суми послуг за подання позовної заяви. Однак подав їх лише разом із заявою про ухвалення додаткового рішення після ухвалення рішення по суті. При цьому заява обґрунтувань поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі не містить.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Васюка М.М. про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. Тому, за результатами розгляду апеляційний суд прийшов до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають до задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» - задовольнити.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 23 січня 2026 року.