Справа № 145/3/26
Провадження № 2/145/358/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.26 с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участю секретаря Крикливої М.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про скасування державної реєстрації земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.01.2026 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_3 , яка проживала у с. Канава Вінницького району (колишнього Тиврівського району).

За життя, 14.07.1992, ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла онуку ОСОБА_1 . Зазначений заповіт не було змінено чи відмінено.

Позивач прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном.

Також рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.09.2008 у справі 2-673/2008 було встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті бабусі та було визнано за ним право власності на її будинок у селі Канава.

Крім того до спадкової маси майна ОСОБА_3 мала увійти земельна ділянка (пай) розміром 4,44 умовних кадастрових гектари на території Колюхівської сільської ради в КСП «Перемога», право на яку мала бабуся позивача згідно з сертифікатом серії ВН№0330272 від 28.08.1997. Однак на зазначену ділянку донька померлої ОСОБА_4 оформила свідоцтво про право на спадщину за законом та отримала державний акт про право власності на землю, оскільки вказаний сертифікат знаходився у неї. В подальшому вищевказані свідоцтво про право на спадщину, державний акт на ім`я ОСОБА_4 та усі наступні документи щодо земельної ділянки та державні акти серії ЯМ № 360050, № 360051 та №360052, які отримали три доньки ОСОБА_4 , після її смерті були визнані недійсними Тиврівським районним судом Вінницької області рішенням у справі №145/92/17 від 28.03.2024.

На основі цього рішення державним реєстратором було скасовано речове право на земельні ділянки, що належали ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.02.2025 у справі №145/2189/24 за ним було визнано право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, згідно із сертифікатом серії ВН №0330272 від 28.08.1997 розміром 4,44 умовних кадастрових гектари, виданого на ім`я ОСОБА_3 .

Для виготовлення технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки ОСОБА_1 звернувся до землевпорядної організації та надав наявні документи. Проте інженер повідомив позивачу, що почати розробку з виготовлення технічної документації неможливо, оскільки у Державному земельному кадастрі земельна ділянка, яка має бути відведена як земельний пай згідно із сертифікатом серії ВН №0330272 від 28.08.1997 розміром 4,44 умовних кадастрових гектари, у Поземельній книзі зайнята трьома ділянками, на які був розділений земельний пай трьома спадкоємцями ОСОБА_4 . Щоб об`єднати ці земельні ділянки в одну і виготовити технічну документацію, необхідно скасувати державну реєстрацію земельних ділянок, Державні акти на які були визнані судом недійсними.

Оскільки рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.03.2024 у справі № 145/92/17 було припинено речові права на земельні ділянки, які виникли після оформлення спадщини на земельну частку (пай), державну реєстрацію земельних ділянок із кадастровими номерами :01:002:0202, :01:002:0203, :01:002:0204, які належали ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , відповідно також слід скасувати.

Просить скасувати державну реєстрацію земельних ділянок кадастрові номери :01:002:0202, :01:002:0203 та :01:002:0204 у Державному земельному кадастрі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися. Представник позивача ОСОБА_2 надала заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності, позов задоволити.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» №3613-VI від 07.11.2011, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою власника земельної частки (паю) або його спадкоємця (у разі формування земельної ділянки в порядку виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Згідно з п. 4 ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Підстави скасування державної реєстрації земельної ділянки врегульовані ч. 13 ст.79-1 Земельного кодексу України, ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051.

Вказаними нормативними актами визначено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується у разі:

поділу чи об`єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника;

ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Окрім цього, відповідно до позиції, висловленої у пункті 50 постанови Верховного Суду України від 22.05.2024 справа №916/1750/22, єдиною підставою для скасування в Державному земельному кадастрі незаконної державної реєстрації земельної ділянки є судове рішення про скасування такої державної реєстрації.

Відповідно до п.п. 60, 61 Порядку ведення державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів/ініціала власного імені Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються:

в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора;

у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

Положеннями частин 1, 2 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном застосовується принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в частині 1 статті 317 Цивільного кодексу України, у тому числі й право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права та їх обтяження, підлягають державній реєстрації, і зокрема право власності (пункт 1 частини 1 статті 4 вказаного Закону).

За змістом наведених норм державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право.

Отже, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. Близький за змістом правовий висновок сформульований Верховним Судом, зокрема в постанові від 27.06.2018 у справі №921/403/17-г/6.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Наведеною нормою законодавець врегулював правову ситуацію, коли відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним чинним та нескасованим правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії та які мають пріоритет над записами, що містяться у Державному реєстрі.

Наведене є втіленням запровадженого в Україні у сфері обігу нерухомості "принципу внесення", в силу якого право, яке підлягає реєстрації, виникає в момент такої реєстрації. Відповідний правовстановлюючий документ (правочин (договір), акт тощо) є підставою для переходу до особи прав на нерухомість, тобто породжує відповідні зобов`язання з передачі майна, а безпосередньо набуття особою усіх повноважень власника (володіння, користування, розпорядження) відбувається в момент внесення до реєстру відповідного запису про державну реєстрацію отриманого речового права.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка проживала у с. Канава Вінницького району (колишнього Тиврівського району), що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 15.12.1999 (а.с.13).

Відповідно до заповіту від 14.07.1992 усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося ОСОБА_3 заповіла онуку ОСОБА_1 . Зазначений заповіт не був змінений чи відмінений.

Згідно з рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.09.2008 у справі 2-673/2008 за ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 визнано в порядку спадкування за заповітом право власності на будинок у селі Канава.

До спадкової маси майна ОСОБА_3 входила земельна ділянка (пай) розміром 4,44 умовних кадастрових гектари на території Колюхівської сільської ради в КСП «Перемога», право на яку мала бабуся позивача згідно із сертифікатом серії ВН №0330272 від 28.08.1997, що підтверджено довідкою Відділу Держгеокадастру у Тиврівському районі Вінницької області №29-28-99.3-1786/2-16 від 19.09.2016 (а.с.14).

Однак на зазначену ділянку донька померлої ОСОБА_4 оформила свідоцтво про право на спадщину за законом та отримала державний акт про право власності на землю, оскільки вказаний сертифікат знаходився у неї.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.03.2024 у справі №145/92/17 (а.с. 22) ухвалено: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 вересня 2000 року, що зареєстроване в реєстрі за №1835, відповідно до якого ОСОБА_4 успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну частку (пай) площею 4,44 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Колюхівської сільської ради, в КСП «Перемога» село Колюхів, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0330272 від 26 серпня 1997 року, що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів за №231, що виданий на ім`я ОСОБА_3 ; визнати незаконним та скасувати рішення 18 сесії 3 скликання Колюхівської сільської ради від 22 березня 2001 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 4,44 га, що розташована на території Колюхівської сільської ради; визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН №003575, виданий Колюхівською сільською радою 23 жовтня 2001 року на ім`я ОСОБА_4 , на земельну ділянку площею 4,44 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з планом, яка розташована на території Колюхівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області; визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, що були посвідчені державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори Зданевич С.А. від 09 червня 2012 року, за реєстраційним №1228 на ім`я ОСОБА_5 , за реєстраційним №1222 на ім`я ОСОБА_7 та за реєстраційним №1232 на ім`я ОСОБА_6 по 1/3 частки земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 4,44 (4,4400) гектара кожній, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з планом, яка розташована на території Колюхівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1,4790 га, яка розташована: Вінницька область, Тиврівський район, Колюхівська сільська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ЯМ №360052, виданий 27 листопада 2012 року на ім`я ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстраційний №1228 від 09 червня 2012 року, виданого державним нотаріусом ОСОБА_8 ; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1,4790 га, яка розташована: Вінницька область, Тиврівський район, Колюхівська сільська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ЯМ №360050, виданий 27 листопада 2012 року на ім`я ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстраційний №1222 від 09 червня 2012 року, виданого державним нотаріусом ОСОБА_8 ; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1,4790 га, яка розташована: Вінницька область, Тиврівський район, Колюхівська сільська рада (за межами населеного пункту), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ЯМ №360051, виданий 27 листопада 2012 року на ім`я ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстраційний №1232 від 09 червня 2012 року, виданого державним нотаріусом ОСОБА_8 .

На основі цього рішення державним реєстратором скасовано речове право на земельні ділянки, що належали ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.02.2025 у справі №145/2189/24 за ОСОБА_1 було визнано право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, згідно із сертифікатом серії ВН №0330272 від 28.08.1997, розміром 4,44 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Колюхівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області (на даний час Тиврівської селищної ради Вінницького району), виданого на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Для виготовлення технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, однак йому було відмовлено листом від 30.09.2025 (а.с.15), оскільки у Державному земельному кадастрі земельна ділянка, яка має бути відведена як земельний пай згідно із сертифікатом серії ВН №0330272 від 28.08.1997 розміром 4,44 умовних кадастрових гектари, у Поземельній книзі зайнята трьома ділянками, на які був розділений земельний пай трьома спадкоємцями ОСОБА_4 , тому необхідно звернутися до суду для скасування державної реєстрації земельних ділянок, Державні акти на які були визнані недійсними.

Отже, суд установив, що право на земельну частку (пай) розміром 4,44 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Колюхівської сільської ради Тиврівського району, в порядку спадкування за заповітом має позивач. ОСОБА_3 здійснив комплекс послідовних юридично значущих дій для оформлення відповідного речового права на цю земельну ділянку, однак підставою для скасування державної реєстрації за попередніми власниками є рішення суду.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Суд вважає, що наявність порушеного права позивача є очевидною, отож воно підлягає захисту судом у спосіб, що ним обраний.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач та які не оспорює відповідач, який при цьому визнав позов, щоне суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 7, 10-13, 76-81, 89, 141, 206, 258, 263-265, 273, 430 ЦПК України, ст. 15, 319, 373, 391 ЦК України, ст. 78, 91, 107, 152 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про скасування державної реєстрації земельних ділянок задоволити.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0202 у Державному земельному кадастрі.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0203 у Державному земельному кадастрі.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0204 у Державному земельному кадастрі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 29 січня 2026 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Тиврівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, , адреса: вул. Тиверська, буд. 40, с-ще Тиврів Вінницького району Вінницької області.

Суддя Іванець В. Д.