ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року

м. Харків

справа № 621/1429/25

провадження № 22-ц/818/758/26

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Маміна О.В., Яцина В.Б.,

за участі секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків цивільну справу за апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2025 року у складі судді Вельможної І.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 350869-КС-001 в загальному розмірі 29467 грн 10 коп., з якої заборгованість за тілом кредиту 11227 грн 24 коп., заборгованість за Договором № 469359-КС-002 про надання кредиту від 29.02.2024 у загальному розмірі 108 357 грн 19 коп., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що що 25.02.2024 між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено Договір № 469359-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору, відповідач отримав кредит у розмірі 29 000,00 грн. строком на 24 тижні,, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,14918207 % в день (фіксована ставка). Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ "Бізнес позика" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 29 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). 10.05.2024 між ТОВ "Бізнеспозика" та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 469359-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ "Бізнес Позика" надає Позичальнику додатково кредит в сумі 9 000,00 грн. Оскільки ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, станом на на 23.04.2025 за нею рахується заборгованість у загальному розмірі 108 357,19 грн, яка складається з наступного: Суми прострочених платежів по тілу кредиту 33 208,14 грн; Суми прострочених платежів по процентах 75 027,22 грн; Суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; Суми прострочених платежів за комісією 121,83 грн.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2025 року позов ТОВ «Бізнес позика» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Бізнес Позика" суму заборгованості за Договором № 469359-КС-002 про надання кредиту у загальному розмірі 96 994, 64 грн та судовий збір у розмірі 2 168, 29 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду Клименко Т.В., який діє в інтересах ТОВ «Бізнес позика» подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати в частині стягнення заборгованості та змінити суму стягнення з 96 994,64 грн на 108 357,19 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд помилково ототожнив поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку в день, яка встановлена в Кредитному договорів та дійшов хибного висновку про нікчемність встановлених у Кредитному договорі процентних ставок в день. Оскільки ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023. При цьому, вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено пунктом 17, відповідно до якого: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: -протягом перших 120 днів - 2,5 %; -протягом наступних 120 днів - 1,5 %». Для розрахунку денної процентної ставки безпосередньо розмір процентних ставок за кредитним договором взагалі не має значення, оскільки денна процента ставка розраховується по формулі, яка зазначена у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», у якій розмір процентних ставок за кредитним договорів взагалі не фігурує. Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані на залишок по кредиту у межах строку дії договору, який був встановлений умовами Договору № 469359-КС-002 про надання кредиту від 29.02.2024 р. і закінчувався 21.10.2024 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи що 29.02.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 469359-КС-002, який підписаний одноразовим ідентифікатором UA-4400, згідно умов якого отримав кредит у розмірі 29 000 грн 00 коп. на засадах строковості, поворотності та платності, строком на 24 тижні до 15.08.2024, стандартна процентна ставка за кредитом в день 2.00000000, фіксована, занижена процентна ставка за кредитом в день 1,14918207, орієнтована реальна річна процентна ставка: 91140,13%, комісія за надання кредиту 4 350 грн 00 коп. Орієнтовна загальна вартість кредиту 75 360 грн 00 коп. (а. с. 19 - 23).

Відповідно до пункту 7 цього Договору позичальник підтвердив, що він ознайомлений з Договором та Правилами повністю розуміє усі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погодився неухильно дотримуватися їх, та відповідно уклав Договір.

Пункт 2.11 Договору визначає денну процентну ставку 0,95%.

У розділі 3 Договору сторони обумовили порядок та умови надання кредиту. Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче.

У разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору.

Сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору.

У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за Зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми Кредиту. Всі нараховані проценти за користування Кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому Сторони погодили, що Кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає Позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті Позичальника.

Скасування умови про нарахування процентів за Зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому Договорі не є зміною істотних умов цього Договору.

29.02.2024 позивач надав відповідачу кредиту у розмірі 29 000 грн шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_2 , вказаний відповідачем у своєму особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Додатковою угодою № 1 до Договору № 469359-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 10.05.2024 узгоджено, залишок неповернутого кредиту становить 24 989,34 грн; кредит збільшено на 9 000,00 грн; загальна сума наданого кредиту 33989,34 грн; строк кредиту 24 тижні до 25.10.2024 (а.с. 36).

10.05.2024 позивач надав відповідачу кредиту у розмірі 9000 грн шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_2 , вказаний відповідачем у своєму особистому кабінеті на сайті кредитодавця (а.с.с 47).

З листа АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_1 , на яку 29.02.2024 були перераховані грошові кошти в сумі 29 000 грн та 10.05.2024 були перераховані грошові кошти в сумі 9000 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 469359-КС-002 про надання кредиту від 29.02.2024 та додаткової Угоди № 1 станом на 22.04.2025 відповідач має заборгованість у загальному розмірі 108 357 грн 19 коп., що складається з наступного: 32 208 грн 14 коп. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 75 027 грн 22 коп. сума прострочених платежів по відсотках; 121 грн 83 коп. сума прострочених платежів за комісією (а. с. 12 - 14).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як встановлено судом, 15.05.2025 року ОСОБА_1 уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» електронний кредитний договір та додаткову угоду №1, які підписала їх у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому договір та додаткова угода №1 вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На виконання умов договору на карту відповідача 29.02.2024 були перераховані грошові кошти в сумі 29 000 грн та 10.05.2024 в сумі 9000 грн.

Вказана обставина сторонами не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом у загальній сумі 108357,19 грн включають в себе нараховані за зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,14918207% у період з 29.02.2024 по 14.06.2024, а з 15.06.2024 по 25.10.2024 по стандартній процентній ставці -2 %.

Перевіряючи розрахунок заборгованості в частині складової боргу за нарахованими процентами за користування кредитом, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №469359-КС-002 від 29 лютого 2024 року сторони, діючи відповідно до положень ст. 6, 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, що передбачено розділом 2 договору.

Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000 фіксована;

Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14918207, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (пункт 2.4 договору).

Сторонами також було погоджено строк дії договору. Відповідно до п. 2.7 договору - строк договору до 15.08.2024 року, який був продовжений до 25.10.2024 року відповідно до підписаної сторонами додаткової угоди №1 від 10.05.2024 року.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося до 25.10.2024 року, тобто, в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Однак, 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%; з 22.04.2024 року - денна ставка має бути не більше 1,5%; а з 20.08.2024 року - денна ставка не більше 1%.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Як вбачається із розрахунку заборгованості наданого стороною позивача: у період з 29.02.2024 по 14.06.2024 року позивачем було застосовано процентну ставку 1, ,14918207.

Після підписання додаткової угоди № 1 до кредитного договору №487612-КС-001 від 10.05.2024 у період з 15.06.2024 по 25.10.2024 року застосовувалася пільгова процентна ставка у розмірі 2,00000000.

При цьому, з 20.08.2024 року процентна ставка не мала б перевищувати 1 %.

Таким чином, за період з 20.08.2024 року по 25.10.2024 року нараховані відсотки підлягають перерахуванню відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла до висновку, що суд дійшов правильного висновку та погоджується з розрахунком суду процентів, який повинен складати 21 585,20 грн, виходячи із розрахунку: 33 208,14 : 100% = 332,08 (1% в день) х 65 днів (період з 21.08.2024 по 25.10.2024).

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог і доводи апеляційних скарг не є підставою для скасування даного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ІІПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» - залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

В.Б. Яцина