Справа № 645/6933/25
Провадження № 2/645/478/26
27 січня 2026 року м. Харків
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Мартинової О.М.
секретар судового засідання Кривченко Т.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Інституту рослинництва ім.. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_1 про стягнення понесених витрат по оплаті комунальних послуг,
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 14.10.2025 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.
17.10.2025 року представник позивача усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 22.10.2025 року відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача Ушаков В.С. не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.
Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.
За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що Інститут рослинництва ім. В. Я. Юр`єва НААН (Наукова установа) включено до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, та його локально розташована дослідницька інфраструктура входить до міжнародних мереж.
Відповідно до реєстраційного посвідчення №1591 від 24.11.1994 року будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за Інститутом рослинництва ім. В. Я. Юр`єва НААН на підставі рішення №168/1 Фрунзенської районної ради народних депутатів від 18.10.94 року.
Інститут рослинництва ім. В. Я. Юр`єва НААН на договірних засадах є учасником правовідносин, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком (власними силами Наукової установи - господарським способом), постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносин, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових будинках та гуртожитках (на договірних засадах з постачальниками та виконавцями комунальних послуг).
Інститут рослинництва ім. В. Я. Юр`єва НААН, у тому числі, в інтересах індивідуальних споживачів, з метою забезпечення останніх належними умовами проживання і задоволення господарсько- побутових потреб від отримання житлово-комунальних послуг для власних потреб, та враховуючи волевиявлення індивідуальних споживачів, за таких умов уклав з постачальниками та виконавцями комунальних послуг договори на поставку електричної енергії, теплової енергії, водопостачання та водовідведення, управління побутовими відходами, а саме:
За відсутності самоорганізації індивідуальних споживачів в законодавчо встановленні об`єднання та не прийняття індивідуальними споживачами рішення про модель організації договірних відносин з постачальниками та виконавцями комунальних послуг, індивідуальні споживачі, які зареєстровані та проживають в житлових будинках державного житлового фонду, у тому числі гуртожитках, що перебувають на балансі Наукової установи, автоматично приєднались до договорів постачання комунальних послуг, які були укладені Науковою установою з постачальниками та виконавцями комунальних послуг, у тому числі і в інтересах індивідуальних споживачів житлового будинку АДРЕСА_1 .
Інститут рослинництва ім. В. Я. Юр`єва НААН, відповідно до ЗУ «Про публічні закупівлі» (№ 922-VIII), уклав договори про закупівлю комунальних послуг (поставку електричної енергії, теплової енергії, водопостачання та водовідведення, управління побутовими відходами), та на виконання умов бюджетного та публічно закупівельного законодавства взяла бюджетні зобов`язання та здійснила платежі за рахунок бюджетних коштів (спеціального фонду) (Додаток № 4, код рядка 220-270), тим самим виконавши умови вищезазначених договорів.
Основними напрямами діяльності Наукової установи є проведення фундаментальних і прикладних досліджень в рослинництві та мобілізації генетичного різноманіття рослин для потреб рослинництва України.
Наукова установа, не здійснює ліцензійної діяльності у сфері житлово- комунальних послуг та виключно на договірних засадах отримує комунальні послуги від суб`єктів господарювання, видами діяльності яких є: теплопостачання, водопостачання, водовідведення, електропостачання, газопостачання, управління побутовими відходами.
Разом з тим, Наукова установа, виключно господарським способом, здійснює управління житловим будинком АДРЕСА_1 , який перебуває на її балансі, у зв`язку з чим витратила на утримання зазначеного житлового будинку бюджетні кошти (спеціального фонду).
Відповідно до наданої стороною позивача накопичувальної відомості за рахунком № НОМЕР_1 з липня по грудень 2022 року борг ОСОБА_1 станом на 01.07.2022 року - 2959,10 грн. Нараховано за період з 01.07.22р. по 31.12.22р. 2106,04 грн. Сплачено за період з 01.07.22р. по 31.12.22р. 2776,05 грн. (Борг на 01.07.22 р. не погашено на суму 183,05 грн.) Борг на 01.01.23 р. 2289,09 грн., у тому числі: борг на 01.07.22 р. 183,05 грн., борг на 01.01.23 р. 2106,04 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам, суд виходить з наступного.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Відповідно до ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.
Пунктом 1 частини 1статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», було передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 5 частини 3 тієї ж статі Закону передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Аналогічні положення передбачені ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Статтею 66 ЖК України встановлено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).
Відповідно до ст. 67 ЖК України, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно положень ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21 Закону України від 24.06.2004р. «Про житлово- комунальні послуги», відповідно до яких власник або споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.
Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Аналогічні положення передбачені ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Пунктом 1 частини 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
При цьому такому праву прямо відповідає визначений ст. ст. 7, 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
Відповідно до ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції на дату укладення контракту №2733 (11.12.2006), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг) . У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.
Згідно п.3 ч.2ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.
Отже, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови від оплати таких послуг споживачем, посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 127 Житлового кодексу України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.
Згідно з ч. 2 ст. 128 Житлового кодексу України жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.
За правилом ст. 129 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.
Частиною 1 статті 130 Житлового кодексу України передбачено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 року №498 затверджено Примірне положення про користування гуртожитком ( далі - Примірне положення), яке визначає порядок користування гуртожитками: жилою площею, жилими та іншими приміщеннями в них, дія якого поширюється на всі гуртожитки незалежно від форми власності та п 1.1. якого передбачено, що наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
За змістом статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено три форми управління багатоквартирним будинком, а саме: самостійне управління співвласниками; управління управителем; управління об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ).
Станом на момент подання позову форма управління багатоквартирним будинком не була визначена, а тому управління багатоквартирними будинками, які перебувають на її балансі Наукової установи, забезпечувалось та забезпечується Науковою установою господарським способом.
Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Згідно із частиною 1статті 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до положень статті 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать:1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Порядок оплати житлово-комунальних послуг визначений у статті 9 названого Закону, відповідно до якого споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.
Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.
Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Проте, як вбачається Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 14.10.2025 року відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 не значиться.
При цьому, згідно відповідей №1915876 від 21.10.2025 року та №1915923 від 21.10.2025 року відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 за вказаними параметрами особу не знайдено.
Позивачем не надано до матеріалів справи доказів проживання відповідача ОСОБА_1 в АДРЕСА_3 в період виникнення заборгованості, а саме з 01.07.2022 року по 01.07.2025 року.
Разом з тим, позивачем також не надано доказів того, що ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_3 , а долучені позивачем накопичувальні відомості та розрахунки на ім`я ОСОБА_1 не є доказом того, що відповідач користується наданими послугами.
Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги Інституту рослинництва ім.. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук Українипідлягають залишенню без задоволення.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного і керуючись ст.12, 81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог Інституту рослинництва ім.. В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_1 про стягнення понесених витрат по оплаті комунальних послуг відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 ,
Суддя О.М. Мартинова