Житомирський апеляційний суд
Справа №294/1001/24 Головуючий у 1-й інст. Білера І. В.
Категорія 68 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Шевчук А.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Житомирі

цивільну справу №294/1001/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини шляхом їх зменшення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою адвокатом Кравчуком Василем Івановичем,

на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2025 року, яке ухвалене під головуванням судді Білери І.В. у м. Чуднові,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 через адвоката Розпутенка Романа Андрійовича звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просив, із урахуванням заяви від 06 липня 2024 року, зменшити розмір аліментів, які відраховуються з нього за судовим наказом Чуднівського районного суду Житомирської області від 30 квітня 2021 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з до 1/18 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитини повноліття (а.с.33-35).

Позов обґрунтований тим, що судовим наказом Чуднівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2021 року в справі №294/297/21 із нього стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 30 квітня 2021 року в справі №294/298/21 із позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання останньої в розмірі 2 000 грн до досягнення дитиною віку трьох років. У листопаді 2022 року його батько отримав 3-ю групу інвалідності та йому протипоказана важка фізична праця. Значну частину доходу він (позивач) змушений додатково пересилати своєму батькові. У сторін були неодноразово конфлікти з приводу побачення з донькою, так як відповідач умисно не надавала фактично бачитися з дитиною, що підтверджується відповіддю з відділення поліції. Наразі він (позивач) перебуває в ЗСУ фактично на «нульовій лінії оборони». Йому був виплачений дохід у розмірі 29 118,11 грн та стягнуто аліментів у розмірі 14 375,15 грн, що в порівнянні з доходом є досить значним. Враховуючи, що він передає кошти на утримання батька, у якого 3-я група інвалідності, в нього майже не залишається грошових коштів навіть на забезпечення для себе. Враховуючи, що він, окрім своєї дитини, ще утримує батька, у якого наявна інвалідність, вважає, можливе зменшення розміру аліментів.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2025 року позов задоволений частково. Змінений розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Чуднівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2021 року, на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), що стягується з ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з часу набрання законної сили рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 через адвоката Кравчука Василя Івановича подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що позивач не одружений, інших дітей на утриманні не має, наразі знаходиться на службі в ЗСУ. Згідно з долученої позивачем до позовної заяви довідки Любарського відділу ДВС у період із березня 2021 року по грудень 2022 року сплата аліментів становила в межах 3 000 грн, а в період із січня 2023 року по травень 2024 року аліменти сплачені у різних сумах, за окремі місяці мала місце заборгованість зі сплати аліментів. У позивача є батьки, які проживають у селі. Батьки мають житловий будинок, господарські будівлі, садибу, садок, земельну ділянку. Батько лікарською комісією визнаний інвалідом 3-ої групи та отримує пенсію. Позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про потребу коштів на лікування батька або будь-які інші невідкладні потреби. Вона (відповідач) здійснює утримання і виховання дочки ОСОБА_4 , сплачує за оренду житла в м. Житомирі, за комунальні послуги, за відвідування дитиною гуртків, за харчування, за одяг. Житлове приміщення чисте, затишне, в дитини своє спальне місце, свій окремий куточок. Дитина відвідує дитячий садок, охайна, доглянута, життєрадісна, фізичний і розумовий розвиток відповідає її віку. Вона (відповідач) працює, одержує заробітну плату, а тому не утримує себе за рахунок аліментів на дитину. Вона (відповідач) за власний рахунок забезпечувала догляд дитини в період, коли розмір сплачених аліментів був значно меншим від реальних потреб, пов`язаних з доглядом і утриманням доньки. Судом не встановлено жодного факту, який би свідчив, що вона (відповідач) аліменти використовує для особистого збагачення. Вона (відповідач) пояснила в суді першої інстанції, що дійсно не вся сума одержуваних аліментів витрачається на утримання і догляд дитини, тому вона їх не витрачає, а зберігає, щоб відкрити і поповнювати рахунок дитини в банку. Батько позивача втратив працездатність на 40% і йому держава виплачує компенсацію у вигляді пенсійних виплат. Суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивач ОСОБА_1 не є офіцером ЗСУ, тому його дохід під час перебування на фронті у значній мірі залежить від доплат і надбавок за участь у бойових діях. Тобто, кожного місяця може бути різним, навіть у мінімальному розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 через адвоката Розпутенка Р.А. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Аргументи відзиву на апеляційну скаргу ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції в повній мірі розібрався у цій справі та прийняв законне рішення. Згідно з оновленим розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 квітня 2025 року, виданим Любарським відділом ДВС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м Київ), за ОСОБА_1 із липня 2024 по березень 2025 років заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Аналізом попередніх періодів з`ясовано, що починаючи з березня 2021 року позивач періодично (близько 3-5 місяців) мав заборгованість зі сплати аліментів, яка у наступні місяці погашалася. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №088371 від 02 листопада 2022 року, ОСОБА_5 (батько позивача) отримав 3-ю загальну групу інвалідності безтерміново, причина інвалідності - ураження опорно-рухового апарату. Висновком про умови та характер праці встановлено протипоказання до важкої фізичної праці. Судом першої інстанції було з`ясовано, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем та наразі проходить службу в лавах Збройних Сил України, що підтверджується його довідками про доходи та не заперечується сторонами у справі. Батько позивача ОСОБА_5 є інвалідом 3-ої групи загального захворювання, що стверджується його пенсійним посвідченням та актом огляду МСЕК. Відповідно до інформації ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області №8а/з/207/01-2024 від 29 квітня 2024 року та Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради №405/2/1953 від 26 липня 2024 року відповідач не забезпечує можливість реалізації позивачем свого батьківського права на участь у спілкуванні та вихованні спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим позивач звертався до органів Національної поліції. На звернення щодо надання висновку про доцільність використання коштів, стягнутих на аліменти, надати висновок не представилося можливим, оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає. Відповідач є жінкою працездатного віку, дитина позивача та відповідача ОСОБА_3 досягла переддошкільного віку, що дає можливість відповідачці працювати та отримувати заробітну плату, відомостей про її працевлаштування та доходи матеріали справи не містять та відповідач не надала (зі слів працює неофіційно). Суд прийняв правильне рішення про те, що достатнім для гармонійного фізичного, духовного та культурного розвитку дитини аліменти в розмірі 1/10 частини від доходу ОСОБА_1 , що приблизно становитиме 10 600 грн на місяць, буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною першою ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Стаття 192 СК України передбачає можливість змінити раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року в справі №715/2073/20 викладений правовий висновок щодо застосування ст.192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану».

Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року в справі №759/10277/18 зазначив, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Так, із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » після державної реєстрації у 2024 році шлюбу з ОСОБА_8 (а.с.81).

Згідно з судовим наказом Чуднівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2021 року в справі №294/297/21 із ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 26 лютого 2021 року і до досягнення дочкою ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 МО України від 23 квітня 2024 року

№725 про доходи, ОСОБА_1 за період із травня 2023 по лютий 2024 років отримав дохід в розмірі 202 489,40 грн (а.с.23). Довідкою про доходи військової частини НОМЕР_1 МО України від 02 липня 2024 року №1010, ОСОБА_1 за період із квітня по травень 2024 року отримав дохід в розмірі 252 291,80 грн (а.с.54). Відповідно до довідки про доходи військової частини НОМЕР_1 МО України від 08 квітня 2025 року №551, ОСОБА_1 за період із березня 2024 по березень 2025 років отримав дохід в розмірі 1 382 739,05 грн (а.с.92).

Згідно з оновленим розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 квітня 2025 року, виданої Любарським відділом ДВС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м Київ), за ОСОБА_1 із липня 2024 по березень 2025 років заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Аналізом попередніх періодів з`ясовано, що починаючи з березня 2021 року, позивач періодично (близько 3-5 місяців) мав заборгованість зі сплати аліментів, яка у наступні місяці погашалася. У період із березня 2024 року по березень 2025 року середньомісячна сума аліментів на дитину складає 26 000 грн у місяць (а.с.98-99).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 02 листопада 2022 року №088371, ОСОБА_5 (батько позивача) отримав 3-ю загальну групу інвалідності безтерміново, причина інвалідності - ураження опорно-рухового апарату. Висновком про умови та характер праці встановлено протипоказання до важкої фізичної праці (а.с.24).

Одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства. Так, за положеннями частини другої ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями частини третьої ст.12 та частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Частини п`ята та шоста ст.81 ЦПК України передбачають, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач ОСОБА_1 , як платник аліментів, довів наявність підстав для зменшення розміру аліментів, ураховуючи також, що він має стабільний дохід у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця, а присуджений до стягнення судом першої інстанції розмір аліментів у 1/10 частці (що приблизно становить 10 600 грн на місць) є наразі достатнім для забезпечення гармонійного фізичного, духовного та культурного розвитку дочки ОСОБА_4 .

Витрати за відвідування дитиною гуртків відносяться до додаткових витрат на дитину та можуть бути додатково стягнуті у порядку положень ст.185 СК України.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтуються на переоцінці доказів, яким надана оцінка судом першої інстанції у відповідності до положень ст.89 ЦПК України.

За приписами ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для зміни або скасування такого рішення відсутні.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Кравчуком Василем Івановичем, залишити без задоволення.

Рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої ст.389 ЦПК України.

Головуюча Судді: