УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 317/363/26

Провадження № 2/317/588/2026

26 січня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Каряка Д.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просить визнати за нею право власності на кімнату №4 площею 16,4 кв.м., де постійно проживає з дітьми, визнати за нею та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 кімнату №3 площею 9,4 кв.м. (ванна та туалет), 1/2 кімнату №1 площею 7,5 кв.м. (кухня), 1/2 кімнату площею 3,8 кв.м (коридор), 1/2 гаражу «К» та визнати автомобіль Opel Vectra 2005 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , куплений у травні 2025 р., зареєстрований за позивачем - особистою власністю позивача ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали вказаної позовної заяви, вважаю зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 175-177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Відповідно до п. 3, 4, ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються та зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Згідно п. 2, п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Позивачем у позовній заяві зазначено про те, що ціна позову становить 500 000,00 грн., й відповідно сплачено судовий збір в розмірі 5000,00 грн.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року, вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Позивачем не надано доказів на підтвердження дійсної вартості спірного майна, яка визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Суд також звертає увагу, що вимогами ч. 1 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Проаналізувавши вищевказане, суд вважає, що позивачу для визначення правильної ціни позову необхідно надати докази виходячи з дійсної вартості спірного майна на момент звернення до суду з заявленим позовом, на підставі яких можливо буде визначити ціну позову та правильно розрахувати суму судового збору, що підлягає сплаті.

Крім того, в порушення ст. 175 ЦПК України, зміст позовних вимог є не конкретним та нечітким, оскільки в прохальній частині позовної заяви позивач ОСОБА_1 , просить визнати за нею в порядку поділу спільного сумісного майна, право особистої приватної власності на майно придбане за час проживання подружнього життя, яке складається з кімнати №4 площею 16,4 кв.м., де постійно проживає з дітьми та визнати автомобіль Opel Vectra 2005 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , куплений у травні 2025 р., зареєстрований за позивачем - особистою власністю позивача ОСОБА_1 , а також визнати за позивачем та відповідачем право спільної часткової власності на 1/2 кімнати №3 площею 9,4 кв.м. (ванна та туалет), 1/2 кімнати №1 площею 7,5 кв.м. (кухня), 1/2 кімнати площею 3,8 кв.м. (коридор), 1/2 гаражу «К», що в даному випаду суперечить вимогам ст. 372 ЦК України та ст.70 СК України, якими визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При цьому позивачем в прохальній частині позову не зазначено місце розташування (знаходження) майна, що є предметом спору та за ким з подружжя зареєстровано право власності на спірне майно.

В порушення ст. 175 ЦПК України не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору та відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Крім того, відповідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, долучена позивачем до позовної заяви копія рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 18.09.2025 р. у справі №317/4302/25 про розірвання шлюбу, належним чином не оформлена, зокрема відсутні відомості про набрання рішенням суду законної сили.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Приписами ч. 7 ст. 43 ЦПК України визначено, що у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Всупереч вимогам ст. 43 ЦПК України до позовної заяви не долучено доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками у паперовій формі.

Отже, суддя приходить висновку, що позивачем до позову не додано жодних доказів надсилання відповідачу копії сформованої в Електронному суді 12.01.2026 позовної заяви з додатками.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позову без руху і надає позивачеві строк для усунення недоліків.

Отже, вказані вище недоліки перешкоджають вирішенню питання про можливість прийняття позовної заяви до розгляду, а тому вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу часу для їх усунення.

Керуючись ст.ст. 175-177, 185, 258, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху та надати строк позивачу для усунення вказаних недоліків позову в 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Оскарженню ухвала не підлягає.

Суддя: Д.О. Каряка