Справа № 766/575/26
УХВАЛА

Про відмову у відкриття провадження

21 січня 2026 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Рядча Т.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа перша Херсонська державна нотаріальна контора, про скасування арешту нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа Перша Херсонська державна нотаріальна контора, про скасування арешту нерухомого майна.

В позовній заяві позивач вказав, що на початку липня 2025 року йому стало відомо, що на будинок АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності в 2003 році накладено арешт.

За відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за ОСОБА_1 обліковується арешт майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника серії АВ № 764142 від 23.10.2003, реєстраційний номер обтяження 2507621, дата державної реєстрації18.10.2005 року.

В позовній заяві позивач зазначає, що у відділі виконавчих проваджень відсутні матеріали, у межах яких могли б бути винесені постанови і відсутні відповідні судові рішення.

Позивач просить зняти арешт з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 505, кв.м., накладений згідно Постанови державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у місті Херсоні, про арешт майна боржника серії АВ № 764142 від 23.10.2003, реєстраційний номер обтяження 2507621, дата державної реєстрації 18.10.2005 року у зв`язку з відсутністю у відділі виконавчих проваджень та відповідних матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право саме в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Позивач, пред`являючи вимоги до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), посилається на те, що арешт було накладено державним виконавцем в рамках виконавчого провадження.

Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суд дійшов висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.(Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 року № 712/12136/18)

Крім цього, в даному випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим .у позовного провадження.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року № 520/7100/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 186, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа Перша Херсонська державна нотаріальна контора, про скасування арешту нерухомого майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяТ. І. Рядча