Справа № 395/104/26 Провадження № 2/395/226/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орендовського В.А., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ з питань реєстрації Новомиргородської міської ради про усунення перешкод у здійсненні батьківських прав та надання дозволу на реєстрацію місця проживання без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2026 року в провадження судді Орендовського В.А. надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ з питань реєстрації Новомиргородської міської ради про усунення перешкод у здійсненні батьківських прав та надання дозволу на реєстрацію місця проживання без згоди батька.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 395/104/26 (провадження № 2/395/226/2026), суддею виявлені підстави для самовідводу, який необхідно вирішити відповідно до ст.40 ч.8 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Положення, які випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, вказують на те, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

В Рекомендаціях № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів» зазначено, що судді зобов`язані утримуватись від винесення вироку (судового рішення) у справі чи відмовитись від розгляду справи, коли на те існують достатні причини, і лише в цьому випадку.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) ( рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Позивач ОСОБА_1 є колишнім працівником Новомиргородського районного суду Кіровоградської області та працювала на посаді головного спеціаліста з інформаційних технологій та секретаря суду протягом тривалого часу.

Вказані обставини поставлять під обґрунтований сумнів безсторонність суду з точки зору як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв.

Таким чином, враховуючи практику ЄСПЛ, положення п.1 ст. 6 Конвенції, п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, зазначені обставини можуть викликати сумніви щодо неупередженості судді та є підставою для заявлення самовідводу, оскільки в протилежному випадку не буде забезпечено достатніх гарантій для виключення сумніву у безсторонності судді.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід головуючого - судді Орендовського Володимира Анатолійовича по цивільній справі (№ 395/104/26; провадження 2/395/226/2026) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ з питань реєстрації Новомиргородської міської ради про усунення перешкод у здійсненні батьківських прав та надання дозволу на реєстрацію місця проживання без згоди батька - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу може бути подане в апеляційній скарзі на рішення суду.

Суддя Новомиргородського районного cуду

Кіровоградської області В.А.Орендовський