Справа № 459/657/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м.Сокаль справу за позовом

ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», ОСОБА_2 ,

за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернулася в суд з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП), було пошкоджено належний автомобіль марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 , яким вона керувала. Зокрема даний автомобіль було пошкоджено внаслідок зіткнення з ним автомобіля марки «DAF XF460 FAR» р.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який зіткнувся з автомобілем марки «Toyota Corolla» р.н.з. НОМЕР_4 та створив небезпеку для руху автомобілю марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого остання зіткнулася з причепом.

Рішенням суду ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні ДТП, а саме в зіткненні з автомобілем марки «Toyota Corolla» р.н.з. НОМЕР_4 .

Щодо ОСОБА_4 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та спричиненні шкоди позивачці, а також розмір шкоди в сумі 120646,01грн. підтверджується висновками експерта.

Однак, ПАТ «СК «Перша», в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 , відмовлено позивачці у виплаті страхового відшкодування з огляду на те, що в постанові про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП не визнано учасником ДТП автомобіль марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 .

Оскільки законодавством визначено страхову суму в розмірі 160000грн., що є більшим від заподіяної шкоди, то така шкода підлягає стягненню з ПАТ «СК «Перша».

Також, позивачці було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок пошкодження її автомобіля вона на тривалий час втратила змогу користуватися цим транспортним засобом, була змушена здійснювати його ремонт за власні кошти, нести додаткові витрати на ремонт, займатися пошуком запчастин.

Вона витратила багато часу на взаємодію зі страховою компанією з метою виплати їй страхового відшкодування.

На даний час в неї присутні нервові переживання з огляду на необхідність відновлення порушеного права, звернення до суду.

Представник відповідача ПАТ «СК «Перша» подала відзив на позов, у якому на заперечення позовних вимог зазначила, що постановою суду встановлено вину водія автомобіля марки «DAF XF460 FAR» р.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 в пошкодженні автомобіля марки «Toyota Corolla» р.н.з. НОМЕР_4 .

В той же час, вини останнього в пошкодженні автомобіля марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 рішенням суду не встановлено.

З огляду на зазначене, для виплати позивачці страхового відшкодування відсутні правові підстави.

Також, представником ПАТ «СК «Перша» було оглянуто пошкоджений транспортний засіб, а тому відсутні підстави для стягнення витрат на проведення експертизи.

Окрім цього, вважає витрати на правничу допомогу необґрунтованими і не пропорційними до предмета спору.

Представник позивачки подав відповідь на відзив та вказав, що наявні в справ докази свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 вини у пошкодженні автомобіля марки «Toyota Corolla» р.н.з. НОМЕР_4 .

В свою чергу, вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком експертизи тощо.

Висновок експерта про вартість ремонту є належним доказом, а тому вважає безпідставними покликання відповідача на те, що його представником здійснено огляд транспортного засобу і відсутність підстав для стягнення витрат на проведення позивачем експертизи.

Представник відповідача ПАТ «СК «Перша» подала заяви, в яких покликалася на те, що висновок експерта надано для встановлення обставин в справах про адміністративне правопорушення, а тому такий не може прийматися судом як доказ в даній справі.

Вини ОСОБА_2 в пошкодженні автомобіля марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 не доведено жодниим доказами. В постанові про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП також не зазначено про вину ОСОБА_2 в пошкодженні автомобіля марки.

Представник позивачки подав пояснення на заперечення представника відповідача та зазначив. що висновок експертом було підготовлено не лише для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Інші процесуальні дії

Ухвалою суду призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №500714 від 03.10.2023р., у вказаний день близько 17.00год. на проспекті Броварському в м.Київ ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «DAF XF460 FAR» р.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміни, не надав переваги у русі автомобілю марки «Toyota Corolla» р.н.з. НОМЕР_4 , який рухався тій смузі, на яку він мав намір перелаштовуватися. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до схеми місця ДТП від 03.10.2023р., на місці події зафіксовано: автомобіль марки «Toyota Corolla» р.н.з. НОМЕР_4 , розташований частково на середній та частково на крайній лівій смузі руху, з пошкодженими заднім бампером та задньою кришкою багажника; автомобіль марки «DAF XF460 FAR» р.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 , який розташований частково на середній смузі руху та частково на крайній правій смузі руху, з пошкодженим переднім бампером, решіткою радіатора, правою протитуманною фарою автомобіля і пошкодженою задньою правою блок-фарою причепа; автомобіль марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 , який розташований на крайній правій смузі руху позаду причепа марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 та на якому є пошкодження переднього бампера, лівої передньої блок-фари, капота, лівого та правого передніх крил, вітрового скла.

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 17.11.2023р. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме в тому, що він 03.10.2023р. близько 17.00год. по просп.Броварському в м.Київ, керуючи автомобілем марки «DAF XF460 FAR» р.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «Toyota Corolla» р.н.з. НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 17.11.2023р. закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що автомобіль марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 .

З висновку експерта №99 від 10.11.2023р. встановлено, що в діях водія автомобіля марки «DAF XF460 FAR» р.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 є невідповідність вимогам п.п.10.1., 10.3. Правил дорожнього руху України, які перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП, яка мала місце 03.10.2023р. близько 17.00год. на проспекті Броварському в м.Київ. В діях водія автомобіля марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 вбачати невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України, в тому числі п.п.2,3.б), 13.1., які б перебували в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, немає підстав.

З висновку №104 від 10.11.2023р. встановлено, що невідповідність дій водія автомобіля марки «DAF XF460 FAR» р.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 з вимогами п.п.10.1., 10.3. Правил дорожнього руху України перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП. В діях водія автомобіля марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 вбачати невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України, в тому числі п.п.2,3.б), 13.1., які б перебували в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, немає підстав.

Цивільна відповідальність водії причепа марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 застрахована в ПрАТ «СК «Перша».

До ПрАТ «СК «Перша» позивачкою складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та надано письмові пояснення щодо обставин ДТП.

Листом №ЦВ23-0939 від 29.11.2023р. ПрАТ «СК «Перша» відмовлено ОСОБА_5 у визнанні події ДТП страховою та прийнятті рішення про виплату, оскільки не надано документального підтвердження вини водія транспортного засобу марки «DAF XF460 FAR» р.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 у пошкодженні транспортного засобу марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 .

З протоколів огляду колісного транспортного засобу від 24.10.2023р., висновку експерта Тараканова Ю.Ю. №485 від 22.12.2023р. та додатку до нього встановлено, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП, що сталося 03.10.2023р., станом на дату ДТП складає 120646,01грн., в тому числі ПДВ та замінні складові в розмірі 14168грн.

ОСОБА_1 сплатила на користь Тараканова Ю.Ю. 8000грн. за проведення експертизи та надання висновку

01.03.2024р. ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «СК «Перша» із заявою про страхове відшкодування та відповіддю №ЦВ24-0311 від 05.03.2024р. їй відмовлено у визнанні події ДТП страховою та прийнятті рішення про виплату, оскільки не надано документального підтвердження вини водія транспортного засобу марки «DAF XF460 FAR» р.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 у пошкодженні транспортного засобу марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 .

Оцінка суду

Позивачем ставиться питання про стягнення з ПАТ «СК «Перша» 120646,01грн. на її користь матеріальної шкоди, що є страховим відшкодуванням, стягнути з ОСОБА_2 на її користь 20000грн. моральної шкоди, стягнути з відповідачів витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 8000грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 15000грн. та судовий збір в розмірі 1636,46грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик це - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування").

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом (п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування").

Відповідно до положень ст.25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 названого Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 36.6. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, суд враховує, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини (така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №686/10520/15, від 08.05.2018 у справі №922/2026/17, від 21.09.2018 у справі №910/19960/15).

Непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №927/623/18).

Таким чином, відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за скоєння ДТП, не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки в силу приписів ст.76, ст.82 ЦПК України, таке рішення є обов`язковим для суду, проте, не єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди.

Встановлення в межах цивільно-правового спору про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, обставин спричинення пошкодження майна потерпілої сторони, а також наявності в діях особи, яка завдала відповідної шкоди, вини (умислу чи необережності), може оцінюватись судом на загальних підставах.

Так, судом встановлено, що ДТП настала у зв`язку із невірно вибраними діями водія ОСОБА_2 та порушення ним вимог п.2.3.б), п.10.1., п.10.3. Правил дорожнього руху України.

Під час даного ДТП мало місце зіткнення причепа марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 та автомобіля марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 , який було пошкоджено.

Також, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом DAF XF460 FAR» р.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «Wielton» р.н.з. НОМЕР_3 , на момент ДТП була застрахована на умовах полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216698683 в ПрАТ «СК «Перша».

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, позивач, як власник автомобіля марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 , отримала право вимагати від відповідача виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах, в порядку та у спосіб, що передбачені положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Враховуючи те, що відповідач ПрАТ «СК «Перша» є відповідальною особою за завдані збитки позивачу як власнику автомобіля марки «Toyota RAV 4» р.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в межах, передбачених полісом.

Суд погоджується з розміром страхового відшкодування у сумі 120646,01грн., оскільки представник ПрАТ «СК «Перша», заперечуючи проти позовних вимог, не надав суду жодних доказів розміру страхового відшкодування, яка була б відмінною від визначеної позивачкою та не клопотав перед судом про призначення судової експертизи з цією метою.

Зав таких підстав, суд дійшов висновку про стягнення з ПрАТ «СК «Перша» на користь позивачки зазначеного розміру матеріальної шкоди, що є страховим відшкодуванням.

Позивачкою також заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача 20000грн. на відшкодування моральної шкоди, яка зумовлена незручностями в житті, оскільки вона здійснювала ремонт транспортного засобу за власні кошти та тривалий час взаємодіяла зі страховою компанією з метою виплати їй страхового відшкодування. Також вона терпить нервові переживання через порушення її права на страхове відшкодування та необхідність звернення до суду з позовом.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч.1 ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Поряд з цим, суд враховує, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідальність страховика, передбачена п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ч.2 ст.625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Так, в даних правовідносинах не встановлено вини ОСОБА_2 в невиплаті позивачці страхового відшкодування.

Тому, позивачка наділена правом вимагати стягнення з ПрАТ «СК «Перша» встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ч.2 ст.625 ЦК України.

За таких підстав, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами

Судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог (ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України).

Позивачкою сплачено 1636,46грн. судового збору, а також 8000 витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

Задоволенню підлягає позовна вимога ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Перша» про стягнення страхового відшкодування.

Тому, витрати на проведення експертизи підлягають стягненню в повному обсязі, оскільки такі стосуються позовної вимоги до ПрАТ «СК «Перша», яка підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір підлягає стягненню пропорційно до задоволеної позовної вимоги у розмірі 85,78%, що становить 1403,75грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 120646 (сто двадцять тисяч шістсот сорок шість)грн. 01коп. матеріальної шкоди (страхового відшкодування).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 1403 (одну тисячу чотириста три)грн. 75коп. судового збору та 8000 (вісім тисяч)грн. витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

У разі, якщо рішення не було вручена в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша», , місцезнаходження: вул.Фізкультури,30, м.Київ.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий: М. Я. Адамович