ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року

м. Київ

справа № 127/10020/24

провадження № 61-13337св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вінницького апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів: Голоти Л. О., Ковальчука О.В., Рибчинського В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Мунтян Є. В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 17 листопада 2014 року між нею та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А., зареєстрований у реєстрі за № 2438, та визнати за нею право приватної власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від10 квітня 2025 року залучено правонаступника померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 - ОСОБА_2 як спадкоємця за законом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 серпня 2025 року у складі судді Сичук М. М. позовну заяву ОСОБА_2 , як правонаступника ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання залишено без розгляду. Роз`яснено позивачу, що залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що позовну заяву подано адвокатом Мунтяном Є. В. без належних повноважень, оскільки договір про надання правової допомоги від 20 березня 2024 року укладений з порушенням умов довіреності від 27 травня 2020 року. ОСОБА_2 не мав права укладати від імені ОСОБА_1 договір про надання правничої допомоги з адвокатом Мунтяном Є. В. та делегувати йому повноваження на представництво інтересів позивача у суді, оскільки умова «без права передоручення», зазначена у довіреності від 27 травня 2020 року, прямо забороняє повіреному ОСОБА_2 передавати свої повноваження іншій особі.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Мунтяна Є. В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , задоволено частково. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 серпня 2025 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що укладення договору від 20 березня 2024 року про надання правової допомоги між Адвокатським бюро «Євгена Мунтяна» та ОСОБА_1 , від імені якої на підставі довіреності від 27 травня 2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Курбатовою С. П., діяв ОСОБА_2 , не є передорученням представництва на підставі довіреності від 27 травня 2020 року інтересів ОСОБА_1 , а є діями, які спрямовані на виконання довіреності від 27 травня 2020 року, зокрема використання права на отримання правничої допомоги, що передбачено статтею 59 Конституції України, в інтересах довірителя ОСОБА_1 , а тому дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позовну заяву від імені ОСОБА_1 подано адвокатом, який не мав повноважень на ведення справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У жовтні 2025 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що довіреністю від 27 травня 2020 року ОСОБА_1 не надала повноважень ОСОБА_2 на розірвання укладених нею договорів, у тому числі договору довічного утримання (догляду) від 17 листопада 2014 року. ОСОБА_2 попередньо не узгоджував з ОСОБА_1 питання пред`явлення позову про розірвання договору довічного утримання (догляду). Пред`явлення цього позову є ініціативою ОСОБА_2 , який порушив умови довіреності та положення статті 238 ЦК України.Договір про надання правової допомоги від 20 березня 2024 року не був підписаний ОСОБА_1 , тобто остання самостійної згоди на пред`явлення позову не надавала.

Доводи інших учасників справи

У грудні 2025 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судове рішення апеляційного суду без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 жовтня 2025 року для розгляду справи визначено такий склад колегії: суддя-доповідач - Коломієць Г. В. та судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І. Луспеник Д. Д .

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2025 року, в зв`язку з відставкою судді Гулька Б. І., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 листопада 2025 року) визначено суддю-доповідача - Коломієць Г. В. та суддів, які входять до складу колегії: Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У грудні 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Спірним питанням у цій справі є наявність у адвоката Мунтяна Є. В. повноважень діяти в суді від імені позивача ОСОБА_1 , з урахуванням того, що договір про надання правничої допомоги, на підставі якого був виданий ордер в інтересах ОСОБА_1 , був укладений на підставі довіреності від 27 травня 2020 року її сином ОСОБА_2 .

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що відповідно до копії довіреності від 27 травня 2020 року ОСОБА_1 уповноважила сина ОСОБА_2 представляти її інтереси в органах влади і управління, органах внутрішніх справ, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної статистики, нотаріату, технічної інвентаризації, реєстрації місць проживання, житлово-експлуатаційних органах, військових комісаріатах, установах з водо- тепло-, електро-, газопостачання, надання телекомунікаційних послуг, тощо з усіх питань; вести всі її справи (в тому числі адміністративні, господарські, цивільні та кримінальні) у всіх судових та правоохоронних установах України, на всіх етапах судочинства з усіма правами, наданими законом позивачу, в тому числі з правом пред`явлення позову. Довіреність видана без права передоручення, строком на 5 років, до 27 травня 2025 року.

20 березня 2024 року між Адвокатським бюро «Євгена Мунтяна» та ОСОБА_1 , від імені якої на підставі довіреності від 27 травня 2020 року НОН № 111913, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Курбатовою С. П., діяв ОСОБА_2 , укладений договір № 01-200324 про надання правової допомоги.

25 березня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Мунтян Є. В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання. До позовної заяви адвокат додав копію ордера серії АВ № 1122944 від 21 березня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 01-2000324 від 20 березня 2024 року уповноважує адвоката Мунтяна Є. В. представляти її інтереси у Вінницькому міському суді Вінницької області та Вінницькому апеляційному суді.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року залучено як правонаступника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 як спадкоємця за законом.

Відповідно до копії ордера серії АВ № 1150008 від 25 серпня 2024 року ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 23 серпня 2024 року № 01-230824 уповноважує адвоката Мунтяна Є. В. представляти його інтереси у Вінницькому міському суді Вінницької області та Вінницькому апеляційному суді.

23 серпня 2024 року між Адвокатським бюро «Євгена Мунтяна» та ОСОБА_2 укладений договір № 01-230824 про надання правової допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Частинами першою, третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно з частиною четвертою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах.

Відповідно до статті 15 Правил адвокатської етики договір про надання правової допомоги може укладатись клієнтом або на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Якщо договір про надання правової допомоги укладено на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах, адвокат зобов`язаний отримати підтвердження згоди клієнта на надання йому професійної правничої (правової) допомоги цим адвокатом виключно у випадку, якщо цього вимагає закон.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Довіреністю від 27 травня 2020 року передбачено, що ОСОБА_2 уповноважений вести всі справи ОСОБА_1 (в тому числі адміністративні, господарські, цивільні та кримінальні) у всіх судових та правоохоронних установах України, на всіх етапах судочинства з усіма правами, наданими законом позивачу, в тому числі з правом пред`явлення позову.

Предметом договору про надання правової допомоги від 20 березня 2024 року № 01-200324, укладеного між Адвокатським бюро «Євгена Мунтяна» та ОСОБА_1 , від імені якої на підставі довіреності від 27 травня 2020 року НОН № 111913, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Курбатовою С. П., діяв ОСОБА_2 , є надання послуг по наданню правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань та про представництву інтересів ОСОБА_1 у судах, а також в інших судових установах всіх форм власності, з приводу вирішення спору за її участю та ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання (догляду).

Апеляційний суд правильно виходив із того, що укладення договору про надання правової допомоги від 20 березня 2024 року № 01-200324 між Адвокатським бюро «Євгена Мунтяна» та ОСОБА_1 , від імені якої на підставі довіреності від 27 травня 2020 рокуНОН № 111913, посвідченої приватним нотаріусом Вінницькогом міського нотаріального округу Вінницької області Курбатовою С. П., діяв ОСОБА_2 , не є передорученням представництва на підставі довіреності від 27 травня 2020 року інтересів ОСОБА_1 , а є діями, спрямованими на виконання довіреності від 27 травня 2020 року, зокрема використання права на отримання правничої допомоги, що передбачено Конституцією України, в інтересах довірителя ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що укладання ОСОБА_2, який діяв в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності від 27 травня 2020 року, договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_1 з Адвокатським бюро «Євгена Мунтяна», не є передорученням отриманих ним прав за довіреністю від 27 травня 2020 року, а є реалізацію наданих йому довірителем прав, зокрема на отримання правничої допомоги в інтересах довірителя.

За таких обставин апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України

Доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення заявником норм процесуального права й умов довіреності від 27 травня 2020 року.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Д. Д. Луспеник Ю. В. Черняк