_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 725/6354/25
Провадження № 2/947/556/26
УХВАЛА

28.01.2026 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

за участю секретаря судового засідання - Тіщенка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси у порядку спрощеного позовного провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, суд -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2025року представник позивача ОСОБА_3 адвокат Борщенко В.В., звернулась до Чернівецького районного суду м.Чернівців з позовною заявою до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 01.09.2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини передано за підсудністю на розгляд Київському районному суду м. Одеси. 16.10.2025 року цивільна справа № 725/6354/25 надійшла до Київського районного суду м.Одеси.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 20.10.2025 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

30.10.2025 року через систему Електронний кабінет від відповідача надійшла заява про зупинення провадження по справі, мотивуючи тим, що він перебуває в складі лав Збройних Сил України, про надав копію витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 11.08.2024 року.

14.11.2025 року від представника позивача адвоката Борщенко В.В. надійшли заперечення на заяву про зупинення провадження по справі.

27.11.2025 року від представника позивача адвоката Борщенко В.В. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якої було зазначено, що у разі неможливості проведення відео конференції у зв`язку з відключенням світла, сторона позивача просить врахувати заперечення позивача проти зупинення провадження по справі, та провести судове засідання без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси заяву представника позивача адвоката Борщенко В.В. про проведення судового засідання в режимі відео конференції було задоволено.

08.12.2025 року від представника позивача адвоката Борщенко В.В. надійшли письмові пояснення у порядку ст.43 ЦПК України та заява про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 9950,00 грн.

Позивач ОСОБА_3 та її представник адвокат Борщенко В.В. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, письмово повідомили про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся через електронний кабінет, будь-яких заяв, окрім заяви про зупинення провадження, суду не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, що передбачено частиною четвертою ст.263 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі №6-1957цс16 висловлено позицію, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

У постанові Верховного Суду України від 7 жовтня 2015 року в справі №6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

Запровадження воєнного стану та оголошення мобілізації зумовлюють суттєві зміни в розгляді судових справ, в яких військовослужбовці виступають стороною. Проте правове регулювання судового провадження за участю військових не завжди відповідає поточному стану справ, а в деяких випадках - сам судовий розгляд може бути заблокований.

Підстави та порядок зупинення провадження у справі визначений положеннями статтей 251 та 252 ЦПК України. Приписами вказаних статтей процесуального закону визначені обов`язкові підстави для зупинення провадження у справі (ст.251 ЦПК України) та підстави за яких суд має право зупинити провадження у справі (ст.252 ЦПК України).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, зокрема, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому, п.2 ч.1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 вказано, що: «22 серпня 2022 року позивач звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі №461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини від 08 серпня 2022 року №2/762 та №2/761. Пунктом 2 частини першої ст.251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява про зупинення провадження у справі №461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду в справах від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року №501/1699/17.

Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 частини першої ст.251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, приймають участь у виконанні бойових завдань.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що військова частина НОМЕР_1 у складі ЗСУ, в якій проходить службу ОСОБА_1 переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ на території України, крім того витяг з наказу в/ч НОМЕР_1 датований 11.08.2024 роком, що не є актуальним станом на січень 2026 року. Зокрема, суд зазначає, що належним та достатнім доказом перебування особи у складі ЗС України є довідка про проходження служби (форма № 5), видана командиром військової частини, яка має чинність до одного місяця, та яку необхідно оцінювати у сукупності з іншими доказами.

При цьому, можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплені нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, або в інших формах, передбачених ст.58,182,212 ЦПК України.

Відповідно ст.182 ЦПК України - при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі.

Відповідно до ст.58 ЦПК України - сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ст.212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності відповідної технічної можливості. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду також з використанням власних технічних засобів.

Велика Палата Верховного Суду 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 уточнила, що суди зобов`язані оцінювати реальні обставини участі військовослужбовця в суді, а не зупиняти провадження автоматично, навіть під час воєнного стану, якщо військовий бажає брати участь (особисто чи через представника), або якщо справа стосується аліментів/житлових питань; потрібні обґрунтовані докази неможливості участі, а не лише сам факт військового статусу. Це уніфікує практику, дозволяючи розглядати справи за участі військових, враховуючи їхню можливість брати участь дистанційно чи через адвоката, з обов`язковим врахуванням специфіки служби.

Суд наголошує на тому, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку батька, відповідача по справі, також може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору.

Таким чином,зупинення провадження у справах про стягнення аліментів на утримання дитини, або зміну розміру аліментів, порушує баланс між інтересами сторін, насамперед інтересів дитини, які мають пріоритет, та яка не є учасником справи.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним у задоволенні заяви про зупинення провадження відмовити.

Керуючись ст. 251 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі № 725/6354/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.01.2026 року.

Суддя М. В. Гниличенко