Провадження № 6/470/2/26
Справа № 485/1133/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складу:

головуючого судді Лусти С.А.,

за участі секретаря судового засідання Дячук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Березнегувате подання головного державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головкіної А.Є. про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2026 року головний державний виконавець першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головкіна А.Є. звернулася до Березнегуватського районного суду із вказаним поданням.

В поданні зазначила, що у неї на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №73617949, до якого входять виконавчі провадження №71045875 та №71046071 з виконання виконавчих листів Добровеличківського районного суду Кіровоградської області №485/1133/21 від 23 січня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , завданої майнової шкоди, в розмірі 108000 грн. та завданої моральної шкоди, в розмірі 200000 грн. В ході примусового виконання вказаних виконавчих проваджень було встановлено відсутність у ОСОБА_1 майна, на яке можливо звернути стягнення, окрім житлового будинку по АДРЕСА_1 . Виходом державного виконавця на місце з метою складання акту опису й арешту майна встановлено, що будинок зачинений та доступ до нього не можливий. У вказаному будинку зареєстровані боржник ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 , які за місцем реєстрації не проживають. На підставі зазначеного головний державний виконавець просить суд постановити ухвалу про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , що по АДРЕСА_1 для проведення опису й арешту будинку.

В судове засідання головний державний виконавець першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головкіна А.Є. направила заяву про розгляд подання за її відсутності, у зв`язку з територіальною віддаленістю відділу ДВС, подання підтримала та просила суд його задовольнити за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.2 ст.439 ЦПК України суд розглядає подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Оскільки головний державний виконавець направила заяву про розгляд подання за її відсутності, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК Українифіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

На виконанні головного державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головкіної А.Є. перебуває зведене виконавче провадження №73617949, до якого входять виконавчі провадження №71045875 та №71046071 з виконання виконавчих листів Добровеличківського районного суду Кіровоградської області №485/1133/21 від 23 січня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , завданої майнової шкоди, в розмірі 108000 грн. та завданої моральної шкоди, в розмірі 200000 грн. (а.с.10-12,16-17).

З подання та доданих до нього документів вбачається, що державним виконавцем з примусового виконання вище перелічених виконавчих проваджень проведено ряд виконавчих дій, зокрема 14 вересня та 17 листопада 2023 року державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, які направлено до банківських установ за допомогою електронного документообігу, однак вони залишені без виконання через відсутність коштів на рахунку боржника. Крім того, було встановлено, що у власності боржника перебуває автомобіль ВАЗ 21214, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, однак під час окупації м. Снігурівка Миколаївської області вказаний транспортний засіб був знищений. Також в ході виконавчих дій було встановлено, що боржнику ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований він та його дружина ОСОБА_4 (а.с.21,22,26).

Іншого рухомого чи нерухомого майна та транспортних засобів, на яке можливо звернути стягнення у боржника ОСОБА_1 не встановлено (а.с.22,25).

Виходом державного виконавця на місце 02 січня 2026 року з метою складання акту опису й арешту майна було встановлено, що боржник ОСОБА_1 за місцем реєстрації відсутній, домоволодіння зачинене, майна належного боржнику не встановлено, у зв`язку з відсутністю доступу до домоволодіння (а.с.23,24).

Станом на 06 січня 2026 року виконавчі документи Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2023 року боржником не виконані.

Відповідно до ч. 1 ст.439ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з п.4 ч.3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи.

Пунктом 13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до статті 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

За змістом наведених вище норм, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм законодавства, проникнення у житло чи інше володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/41727/19-ц.

Звертаючись до суду з даним поданням головний державний виконавець першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головкіна А.Є. посилалась на те, що нею неодноразово було здійснено вихід за адресою проживання боржника, однак потрапити до житлового приміщення для проведення виконавчих дій не виявилось можливим.

Відповідно до частин 1, 4 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Опис та арешт майна боржника є виконавчою дією, а особливості виявлення майна, що знаходиться в помешканні боржника, вимагають сповіщення боржника про проведення виконавчих дій за його місцем проживання для забезпечення присутності боржника або його уповноваженої особи та потрапляння виконавця до помешкання.

Частиною 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до положень ст.12 та ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем вживались необхідні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з метою примусового виконання виконавчих проваджень №71045875 та №71046071.

Крім того, на підставі належної оцінки наданих у справі доказів, встановлено, що боржник був повідомлений державним виконавцем у визначений законом спосіб про відкриття виконавчих проваджень та про проведення виконавчих дій, однак не скористався правом своєчасно з`явитися до державного виконавця та добровільно виконати рішення суду (а.с.13).

Незважаючи на спроби державного виконавця потрапити до житлового будинку ОСОБА_1 , що по АДРЕСА_1 , з метою проведення виконавчих дій, таке не виявилось можливим, про що складено відповідні акти, що свідчить про ухилення боржника від проведення виконавчих дій (а.с.23,24).

Законом не заборонено надавати суду доступ до житла, в якому окрім боржника проживають і інші особи, або мають право спільної часткової власності на нього. За рахунок звернення стягнення на майно, яке перебуває у власності боржника, зокрема житлового будинку по АДРЕСА_1 , може відбуватись виконання рішення суду. При цьому з огляду на те, що інші можливості виконання виконавчих листів Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2023 року щодо стягнення з боржника майнової та моральної шкоди державним виконавцем вичерпані, єдиним способом для опису та арешту майна боржника за вищевказаною адресою, є надання судом дозволу та доступу до вказаного житлового будинку.

Крім того, боржником не вчинено належних дій для виконання рішення суду протягом тривалого часу.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання виконавчих листів, виданих Добровеличківським районним судом Миколаївської області 23 січня 2023 року, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла боржника, оскільки головним державним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, як можливого способу виконання судового рішення.

Керуючись статтею 439 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання головного державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головкіної А.Є. про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 ,задовольнити.

Надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , що по АДРЕСА_1 , для вчинення виконавчих дій з примусового виконання зведеного виконавчого провадження №73617949, до якого входять виконавчі провадження №71045875 та №71046071 з виконання виконавчих листів Добровеличківського районного суду Кіровоградської області №485/1133/21 від 23 січня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , завданої майнової шкоди, в розмірі 108000 грн. та завданої моральної шкоди, в розмірі 200000 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 12 січня 2026 року.

Суддя С. А. Луста