ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1636/26 Справа № 184/1000/25 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.,

за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Томаш В.І.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У травні 2025року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк», Банк) подало в суд позов проти ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 93 853,83грн.

Існування таких вимог позивач обґрунтовував тим, що 23 лютого 2018року між АТ «Альфа-Банк» (найменування змінено на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №592197213, з лімітом кредитної лінії у розмірі 200 000,00грн та фіксованою процентною ставкою 40% річних.

Банк взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти, якими відповідачка активно користувалась.

Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим Банком нарахована заборгованість у розмірі 93 853,83грн, яка складається з: 61 972,72грн прострочене тіло кредиту; 31 881,11грн відсотки за користування кредитом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Покровського міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2025року позовні вимоги Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за угодою №592197213 від 23 лютого 2018року у розмірі 93 853,83грн, з яких: 61 972,72грн - прострочене тіло кредиту; 31 881,11грн - відсотки за користування кредитом. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, оскільки відповідачем було допущено порушення зобов`язань з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Банку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

21 жовтня 2025року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2025року.

В апеляційній скарзі заявник не погодилась з висновками суду та висловила вимогу про скасування рішення та відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Стверджувала, що в матеріалах справи відсутні докази надання кредиту відповідачці після підписання 23 лютого 2018року анкети-заяви про банківське обслуговування та оферти про відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Вважала, що вимоги позивача про стягнення процентів після 23 лютого 2020року, тобто після закінчення строку кредитування, не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки додаткові угоди про продовження строку кредитування в матеріалах справи відсутні.

Крім того, не погоджувалась з розміром стягнутих з неї витрат на професійну правничу допомогу, звертала увагу, що позивачем не надано акт приймання-передачі наданих правничих послуг та обґрунтованого розрахунку витраченого адвокатом часу на підготовку процесуальних документів, обсягу послуг.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

23 жовтня 2025року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду з Покровського міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2025року витребувано цивільну справу №184/1000/25; 31 жовтня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2025року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

08 грудня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 1530год 27 січня 2026року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в Електронному суді.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

23 лютого 2018року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» /а.с.8/.

Згідно з Паспортом споживчого кредиту, сума/ліміт кредиту становить 15405,30грн, строк кредитування 24 місяці, процентна ставка фіксована 0,01% річних, штраф за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4 днів 100,00грн, а від 5 днів та більше 300,00грн /зв. бік а.с.8/.

Крім того, 23 лютого 2018року ОСОБА_1 підписано оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в якій запропоновано ПАТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», укладеного між нею і Банком, на наступних умовах: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Фокс Клуб»; мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії 200 000,00грн; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій 40% річних; тип процентної ставки - фіксована /зв. бік а.с.9/.

ПАТ «Альфа-Банк» здійснив акцепт пропозиції ОСОБА_1 на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» /а.с.10/.

Згідно з акцептом пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Паспортом споживчого кредиту /зв. бік а.с.13/, клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, для клієнта випущена міжнародна платіжна карта MasterCard World строком дії 3 роки з моменту випуску, максимальна сума кредитної лінії 200 000,00грн, процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії 40% річних, тип процентної ставки фіксована, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. Також передбачені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а саме: штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт виникнення прострочки 100,00грн в день виникнення прострочки та 300,00грн у разі, якщо сума простроченої заборгованості погашена протягом 5 робочих днів.

Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №592197213 від 23 лютого 2018року, станом на 28 лютого 2025року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 93 853,83грн, яка складається з: 61 972,72грн прострочене тіло кредиту; 31 881,11грн відсотки за користування кредитом.

Випискою по рахунку за кредитною карткою MasterCard World за договором №592197213 підтверджується, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за Угодою.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що відповідачкою було допущено порушення зобов`язань з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Банку та суд погодився із наданим Банком розрахунком заборгованості.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, так як висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні не повністю відповідають обставинам справи.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У справі встановлено, що ОСОБА_1 23 лютого 2018року особисто власноручним підписом підписала анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та два паспорти споживчого кредиту, що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов, які є обов`язковими до виконання сторонами, та уклали кредитний договір.

Факт підписання 23 лютого 2018року вказаних документів відповідачка не заперечувала.

Отже, укладання правочину підтверджено належними та допустимими доказами.

Та доводи апеляційної скарги про недоведеність надання позивачем відповідачці кредиту колегія суддів до уваги не приймає як безпідставні з огляду на наступне.

З виписки по рахунку за кредитною карткою MasterCard World за договором №592197213 вбачається, що через три дні після укладення з банком Угоди, тобто 26 лютого 2018року, Банком на рахунок ОСОБА_1 було перераховано кошти за договором у розмірі 15 005,30грн, та в подальшому відповідачка активно користувалась грошовими коштами з кредитного рахунку, здійснюючи покупки та перекази з картки на картку, а отже очевидним є те, що на рахунку були наявні грошові кошти.

Будь-яких підстав вважати, що на цьому рахунку починаючи з 23 лютого 2018року зберігались особисті кошти відповідачки, матеріали справи не містять та стороною відповідача таких доказів не надано.

Тож, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту отримання відповідачкою кредитних коштів та користування цими коштами.

Суд апеляційної інстанції вважає встановленим, що Банк зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, встановивши відповідачці кредитну лінію.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається з виписки по рахунку за кредитною карткою за договором №592197213 та розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачка користувалась наданими Банком кредитними коштами та знімала кошти з рахунку у період з 23 лютого 2018року по 22 квітня 2021року, а також вносила кошти на часткове погашення заборгованості за договором.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги АТ «Сенс Банк» в повному обсязі погодився з тим, що заборгованість відповідача за кредитним договором розрахована позивачем за період з 23 лютого 2018року по 28 лютого 2025року.

Між тим, суд першої інстанції, стягуючи заборгованість за кредитним договором за період з 23 лютого 2018року по 28 лютого 2025року не врахував, що строк кредитування був встановлений протягом 24 місяців, з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору.

Протягом перших 24 місяців строку кредитування відповідачка умов договору не порушувала та після 22 лютого 2020року продовжувала користуватись встановленою Банком кредитною лінією, а тому наявні правові підстави вважати, що з 23 лютого 2020року строк кредитування було пролонговано на такий же строк, тобто до 22 лютого 2022року.

Відсутність в матеріалах справи додаткових угод про продовження строку кредитування після 22 лютого 2020року сама по собі не свідчить про те, що відновлювальна кредитна лінія не була пролонгована, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині суд апеляційної інстанції вважає безпідставними. На підтвердження пролонгації свідчить те, що відповідачка до 22 квітня 2021року знімала кошти з рахунку та до 22 лютого 2022року періодично вносила кошти на часткове погашення заборгованості за договором.

Водночас, після пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк відповідачка почала допускати порушення строку виконання зобов`язань, кошти в рахунок погашення заборгованості за договором вносила не щомісячно. За таких обставин, відсутні правові підстави вважати, що після 22 лютого 2022року укладений між сторонами кредитний договір був пролонгований на новий строк.

Доказів пролонгації кредитного договору після 22 лютого 2022року матеріали справи не містять.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що строк кредитування за угодою від 23 лютого 2018року сплинув 22 лютого 2022року.

При цьому, слушними є доводи апеляційної скарги про те, що зі спливом строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку.

Одночасно, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Після спливу визначеного договором строку кредитування права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий висновок повністю узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Установлений кредитним договором строк кредитування визначає часові межі, в яких проценти за користування кредитом можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.

Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування вочевидь порушує баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Враховуючи викладене, позивач має право на стягнення з відповідачки передбачених договором процентів за користування кредитом за період з 23 лютого 2018року по 22 лютого 2022року включно.

Крім того, з виписки по рахунку вбачається, що після припинення відповідачкою виконання своїх зобов`язань за Угодою Банк починаючи з березня 2022року щомісячно почав збільшувати відповідачці кредитний ліміт та за рахунок збільшення кредитного ліміту щомісячно списував проценти за користування кредитом та комісію. Тобто, з березня 2022року Банк штучно збільшував відповідачці заборгованість за тілом кредиту, після чого на збільшений розмір заборгованості за тілом кредиту знову нараховував проценти. Водночас, Банк не надавав жодних пояснень щодо правових підстав для збільшення заборгованості за тілом кредиту за рахунок щомісячного збільшення ним кредитного ліміту та списання з цього ліміту процентів та комісії.

Але, суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за Угодою за період з 23 лютого 2018року по 28 лютого 2025року.

Оскільки строк кредитування сплинув 22 лютого 2022року, то суд не приймає до уваги всі інші розрахунки заборгованості позивача щодо тіла кредиту, простроченого тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, овердрафту та комісії, що здійснені позивачем за період з 23 лютого 2022року по 28 лютого 2025року.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність частково задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк», оскільки позовні вимоги є обґрунтованими лише в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором за період з 23 лютого 2018року по 28 лютого 2025року, яка згідно з розрахунком заборгованості за цей період становить 27 908,41грн та складається з: заборгованість за тілом кредиту 27055,33грн (тіло кредиту 26 066,53грн та прострочене тіло кредиту 988,80грн); заборгованість за відсотками 853,08грн (відсотки за користування кредитом 827,04грн та овердрафт 26,04грн).

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, а тому рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення суми заборгованості до стягнення за простроченим тілом кредиту з 61 972,72грн до 27055,33грн, за відсотками за користування кредитом з 31 881,11грн до 853,08грн та загальної суми заборгованості за угодою №592197213 з 93 853,83грн до 27 908,41грн.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, переоцінки доказів та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин, законності та обґрунтованості висновків суду ці доводи не спростовують.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, які в цій справі складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходить з наступного.

Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За положеннями частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Сенс Банк» підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу позову у розмірі 720,33грн (27908,41 / 93853,83 х 2422,40 = 720,33).

Відповідно з позивача АТ «Сенс Банк» на користь відповідачки ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 553,11грн (65945,42 / 93853,83 х 3633,60 = 2553,11).

Водночас, згідно з частиною десятою статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Тож, застосовуючи частину десяту статті 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат по сплаті судового збору, з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1 832,78грн ( 2 553,11грн - 720,33 = 1832,78).

Щодо розміру витрат АТ «Сенс Банк» на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до частин другої та третьої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з договором про надання послуг №1006 від 28 січня 2025року, укладеним між АТ «Сенс Банк» як замовником та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» як виконавцем, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00грн; за отримання рішення суду 225,00грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85%.

Позивач дійсно отримав правову допомогу в суді першої інстанції, а отже не викликає сумнівів, що позивачем фактично здійснено витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Оскільки судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що позовну заяву задоволено частково на загальну суму 27 908,41грн, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг, виходячи з критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 790,81грн ((375,00грн за підготовку і подання позовної заяви до суду, 225,00грн за отримання рішення суду та 2 190,81грн комісійної винагороди від стягнутих на користь Банку коштів (27 908,41грн х 7,85 / 100 = 2 190,81грн)).

Заразом, оскільки з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 832,78грн, а з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 790,81грн, то колегія суддів з метою звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній частину судових витрат вважає за можливе застосувати положення частини десятої статті 141 ЦПК України та остаточно стягнути з відповідачки (на яку покладено більшу суму судових витрат) на користь позивача (на якого покладено меншу суму судових витрат) різницю між цими сумами.

Підсумовуючи наведене, в порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» підлягають стягненню судові витрати у розмірі 733,03грн (2 790,81грн - 1 832,78грн = 958,03грн).

Отже, рішення суду підлягає зміні в частині стягнутої заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотками за користування кредитом, загальної суми заборгованості за кредитним договором, та скасуванню в частині стягнення судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2025року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованості за угодою №592197213 від 23 лютого 2018року змінити, зменшивши суму заборгованості за простроченим тілом кредиту до стягнення з 61 972,72грн до 27 055,33грн, суму заборгованості за відсотками за користування кредитом до стягнення 31 881,11грн до 853,08грн, загальну суму заборгованості за угодою до стягнення з 93 853,83грн до 27 908,41грн.

Рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2025року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судові витрати у розмірі 958,03грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 січня 2026року.

Судді: