Провадження №2/447/213/26
Справа №456/3905/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

26.01.2026 місто Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судового засідання Малик О.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»,

до відповідачки: ОСОБА_1 ,

про стягнення заборгованості,

за участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №680714554 від 06.05.2023 у розмірі 69 725,76 грн, яка складається з 14 800,00 грн. - заборгованість по кредиту; 54 925,76 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 01.10.2025 для розгляду даної справи визначено суддю Джуса Р.В.

Ухвалою від 06.10.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Надалі розгляд справи відкладався у зв`язку із неявкою учасників справи, для надання позивачу можливості подати відповідь на відзив, а відповідачу заперечення на відповідь на відзив, та враховуючи подання сторонами додаткових письмових пояснень.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 06.05.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 680714554 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 14800,00 грн. На виконання вказаного договору, 06.05.2023 на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 хх-хххх-9152сбули перераховані кредитні кошти в сумі 14800,00грн.

Поряд з цим, 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. 20.06.2023 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №234 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 32 678,40 грн.

31.07.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 31.07.2024 до Договору факторингу № 30/0724-01 від 31.07.2024, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 69725,76 грн.

В подальшому, 14.03.2025 між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №140325-Н. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 140325-У від 14.03.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 69725,76 грн.

Зазначає, що відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки попередніх кредиторів, що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом. Просить, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також, просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

27.10.2025 від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом. Заперечення мотивує тим, що позивачем заявлено вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 69 725,76 грн, з яких: 14 800 грн заборгованість кредитом, 54925,76 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Тобто заборгованість за процентам в три з половиною рази перевищує заборгованість за основним боргом, що суперечить принципу пропорційності. Також посилається на те, що відповідачка у зв`язку із зміною кредитора був позбавлений можливості погасити борг та відповідно уникнути нарахування додаткових процентів за користування кредитом, оскільки в неї були відсутні банківські реквізити нового кредитора, та про зміну кредитора боржника не було повідомлено.

Також 27.10.2025 представником позивача подано клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу до 2000,00грн.

30.10.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив в якій зазначив, що оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитом ні новому ні старому кредитору, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість, то правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора, не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При цьому послався на правову позиці Верховного Суду викладену в постанові від 23.09.2015 №6-979цс15, згідно якої боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не звільняється від обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору.

Звернув увагу на те, що позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань відсотків, що свідчить про його сумлінне ставлення до своїх прав та обов`язків, як нового кредитора.

Також зазначив, що за умовами договору відповідачу, як позичальнику було надано Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення Договору строк Дисконтного періоду користування складає 10 (десять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором

Протягом Дисконтного періоду кредитування, зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом визначають наступним чином.

За період від дати видачі Кредиту до 16.05.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 602,25 (шістсот дві цілих двадцять п?ять сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,65 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним. У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 16.05.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 600,94 (шістсот нуль цілих дев?яносто чотири сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,65 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним.

Згідно з п. 12.4. Сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання Позичальник зобов`язаний сплачувати на користь Кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Сторони також погодились, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Звернув увагу на те, що відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, за додатковими роз`ясненнями щодо положень договору не звертався.

Також 31.10.2025 представником позивача через підсистему електронний суд подано письмові заперечення на клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу.

03.11.2025 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивач не заперечує свого обов`язку щодо повернення суми боргу, однак погоджується сплатити його первісному кредитору. Вважає, що відсутність належного повідомлення відповідача про зміну кредитора, позбавило відповідача можливості належним чином виконати зобов`язання. Також вважає що умови нарахування відсотків за користування кредитом є явно несправедливими та порушують принципи добросовісності, розумності та справедливості. Також зазначає, що відповідачу не було повністю зрозуміло загальна сума кредиту, вартість кредиту та наслідки відстрочення.

06.11.2025 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові письмові пояснення в яких він підтримав позицію викладену у відповіді на відзив щодо неповідомлення боржника про зміну кредитора та щодо нарахування відсотків.

Ухвалою суду від 02.01.2026 розгляд справи було відкладено на 19.01.20.26 у зв`язку із неявкою учасників справи та не долучення до справи всіх сторінок кредитного договору.

В судове засідання 19.01.2026 учасники справи не з`явились. Позивачем було долучено до справи повну редакцію договору кредитної лінії №680714554 від 06.05.2023.

Позивач просив проводити розгляд справи без участі представника. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 19.01.2025 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

06.05.2023 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №680714554 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, з якого вбачається, що сторонами погоджено істотні умови договору, а саме за цим договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 14800 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»(п.1.1). Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника . Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 14800 грн 00 коп. одразу після укладення кредиту, орієнтовна дата повернення якого- 16.05.2023. Другий та решта Траншів з Договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором. Загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту за всіма наданими Траншами, що отримані Позичальником протягом всього строку дії Договору. Кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб Позичальника (не цільовий кредит). (п.2.3-2.6).

Згідно з п. 3.1. договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 10 (десять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

У пункті 3.2. сторони погодили, що встановлений в п.3.1. договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Відповідно до п. 3.3. договору, для здійснення першої пролонгації Дисконтного періоду за цим договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 10 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 2422 гривень. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет.

Відповідно до п. 5.1 договору, кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом переказу грошових коштів , який завершується зарахуванням грошових коштів на поточний рахунок, для управління яким випущена платіжна картка № НОМЕР_1 хх-хххх-9152.

Згідно положень п.7.1.-7.3 договору, орієнтована дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування 16.05.2023, а саме протягом 10 (десяти) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником.

Основна сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин:

- закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору;

-дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7., або п.9.2.1.5 Договору.

Згідно із п.8.1. договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено.

Відповідно до умов п. 8.3. протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначаються наступним чином:

- за період від дати видачі Кредиту до 16.05.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 602,25 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,65 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (п. 8.3.1.);

-у разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 16.05.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 600,94 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,65 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (п. 8.3.2.).

Відповідно до п. 8.4 договору, після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним.

Згідно п. 8.5. Договору у разі здійснення Починальником двох та більше Пролонгацій, Кредитодавець має право зменшити розмір Індивідуальної процентної ставки у наступних періодах Пролонгації. Про порядок надання додаткових знижок і про їх розмір Позичальник інформується в Особистому кабінеті. Після закінчення Дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається.

Згідно п. 8.8 договору, для суми Кредиту за першим Траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 10 (десять) днів Дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 17242 грн 00 коп. та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 2442грн 00 коп. та суму Кредиту у розмірі 14800 грн 00 коп. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 26257,02 % річних, при цьому загальна вартість першого Траншу за Кредитом у процентному вираженні за строк Дисконтного періоду складає 116,50 % від суми першого Траншу.

Згідно п. 9.1.1.1 Договору, кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення суми Кредиту, процентів за користування Кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором.

Згідно п.14.1 договору, Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. (п.11.1 Договору).

Вказаний договір кредитної лінії №680714554 від 06.05.2023 був підписаний відповідачкою 06.05.2023 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV853BY, який було направлено 06.05.2023 о 10:09:47 год позичальнику ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_2 , та введено відповідачем 06.05.2023 о 10:10:04 год, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" від 30.05.2024 (а.с. 17).

У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 06.05.2023 року зазначені персональні дані позичальника ОСОБА_1 , дата укладення договору 06.05.2023 року, сума кредиту 14 800,00 грн, строк кредиту 10 днів, номер карти позичальника № НОМЕР_1 хх-хххх-9152 (а.с. 16).

Із паспорта споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору №680714554 від 06.05.2023 року, який підписано одноразовим ідентифікатором відповідача (а.с. 11-12), вбачаються основні умови кредитування: тип кредиту - кредитна лінія; сума кредиту 500-25000 гривень, строк кредитування 1857 днів (дисконтний період 1-65 днів, з можливістю продовження).

Факт перерахування коштів у сумі 14800 грн на вказану відповідачем у заявці на отримання грошових коштів в кредит банківську карту, підтверджується платіжним дорученням від 06.05.2023 року(а.с. 22).

З інформації, наданої АТ «Таскомбанк», на банківську картку № НОМЕР_1 хх-хххх-9152 емітовану на імя ОСОБА_1 , 06.05.2023 відбулося зарахування коштів в сумі 14 800 гривень (а.с. 87-88).

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №680714554 від 06.05.2023 року (а.с. 52) станом на 20.06.2023 року сума до сплати становила 32678,40 гривень, з яких 14800 гривень - тіло кредиту, 17 878,40 гривень - відсотки за користування кредитом.

Також судом встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.29), строк якого починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1. цього договору та закінчується 28.11.2019.

Згідно п.1.3 Договору Факторингу, «Право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно п.4.1 право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги.

Згідно п.5.3.3 фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19 (а.с32), згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.33), якою продовжено строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018.

Згідно п.4.1 Договору факторингу у новій редакції, наявне Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

В подальшому, сторонами договору факторингу укладено додаткові угоди №27, №31, №32 (а.с.36-38), якими продовжено строк дії договору факторингу до 31.12.2024.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №234 від 20.06.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього) (а.с.39-40), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за договором №680714554 від 06.05.2023, а саме на суму 32678,40 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту склала 14800,00 грн, заборгованість по відсоткам 17878,40 грн.

Таким чином, Договір факторингу №28/1118-01 є рамковою угодою, який підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. З урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Тобто, право вимоги за Кредитним договором №680714554 від 06.05.2023 відповідно до п.4.1 Договору факторингу №28/1118-01, перейшло ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - 20.06.2023, після підписання Сторонами Реєстру прав вимоги №234. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Прав вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги (п.4.1 Договору факторингу).

З розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що заборгованість за кредитним договором №680714554 від 06.05.2023 станом на 12.09.2023 за період з 21.06.2023 по 12.09.2023 складає 69 725,76 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 14800,00 грн, заборгованість по відсоткам 54 925,76 грн (а.с.53-54).

В подальшому, 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №31/0724-01 (а.с.41).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 31.07.2024, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до відповідача за договором №680714554 від 06.05.2023, а саме на суму 69 725,76 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 14800,00 грн, заборгованість по відсоткам 54 925,76 грн (а.с.44-45).

14 березня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №140325-У, за умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання Зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнтові.

Згідно п.1.2 Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора Прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу №140325-У від 14.03.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №680714554 від 06.05.2023, а саме на суму 69 725,76 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 14800,00 грн, заборгованість по відсоткам 54 925,76 грн (а.с.49-50).

Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №680714554 від 06.05.2023 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» станом на 07.04.2025 становить 69 725,76 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 14800,00 грн, заборгованість по відсоткам 54 925,76 грн (а.с.55).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів.

Як визначено ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами Законів України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію».

Зокрема, норми Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», визначають правові та організаційні засади електронної ідентифікації та надання електронних довірчих послуг, права та обов`язки суб`єктів відносин у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг.

Так, згідно ч.2 ст.16 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», до складу електронних довірчих послуг входять: створення, перевірка та підтвердження удосконаленого електронного підпису чи печатки; формування, перевірка та підтвердження чинності сертифіката електронного підпису чи печатки; формування, перевірка та підтвердження чинності сертифіката автентифікації веб-сайту; формування, перевірка та підтвердження електронної позначки часу; реєстрована електронна доставка; зберігання удосконалених електронних підписів, печаток, електронних позначок часу та сертифікатів, пов`язаних з цими послугами. Кожна послуга, що входить до складу електронних довірчих послуг, може надаватися окремо або в сукупності.

Положеннями ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Також, відповідно до ч.ч.12-13 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно положень ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено зміст кредитного договору. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

Відповідно до статті 1056-1 розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції, яка була чинною на момент укладення кредитного договору) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Водночас, відповідно до п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із положеннями ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

З частини першої статті 1077 ЦК України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18).

Відповідно до пункту 11статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.

Статтею 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності. Фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов`язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов`язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред`явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1,2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно із положеннями ч.1 ст.81, ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання в електронному вигляді договору кредитної лінії між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем. При цьому, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту в сумі 14 800,00 грн, що відповідачем не заперечується.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати обумовлених договором відсотків за користування ними належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість.

Як встановлено судом, у зобов`язанні за договором № 680714554 від 06.05.2023 року укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем відбулась заміна кредитора внаслідок належного відступлення права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а в подальшому від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал», а тому ТОВ «Юніт Капітал» має право на звернення до суду з цим позовом.

При цьому суд вважає, що представлені стороною позивача Договори факторингу та Реєстри права вимоги є належними та допустимими доказами, які у встановленому законом порядку підтверджують перехід до позивача пред`явлення права вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії №680714554 від 06.05.2023, оскільки укладаючи договори факторингу сторони узгодила всі істотні умови для такого виду договорів відповідно до чинного законодавства та дійшли згоди щодо укладання договорів на зазначених у них умовах, а тому з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Належних та допустимих доказів того, що сторонами договорів факторингу в момент їх підписання не додержано вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять.

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №680714554 від 06.05.2023 року станом на 20.06.2023 року сума до сплати становила 32678,40 гривень, з яких 14800 гривень - тіло кредиту, 17 878,40 гривень - відсотки за користування кредитом. При цьому за період із 06.05.2023 по 16.05.2023 відсотки за користування кредитом нараховувались в розмірі 1,65% (п.8.3.1 договору), а з 17.05.2023 по 20.06.2023 в розмірі 2,98% (п.8.4 договору).

З розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що заборгованість за кредитним договором №680714554 від 06.05.2023 станом на 12.09.2023 за період з 21.06.2023 по 12.09.2023 складає 69725,76 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 14800,00 грн, заборгованість по відсоткам 54925,76 грн. При цьому відсотки за користування кредитом нараховувались в розмірі 2,98% (п.8.4 договору).

Щодо посилань відповідача на те, що нараховані відсотки за користування кредитними коштами є завищеними та не пропорційними із сумою кредиту, то такі суд оцінює критично, оскільки як встановлено судом, відсотки нараховані у відповідності до умов договору, які відповідач погодив та із якими був ознайомлений. Відповідні положення договору є чинними, відповідачем не оспорювались.

Також безпідставними є посилання відповідачки на те, що вона була позбавлена можливості погасити борг та відповідно уникнути нарахування додаткових процентів за користування кредитом, оскільки її не було повідомлено про зміну кредитора та в неї були відсутні банківські реквізити нового кредитора.

Відповідно до положень ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором №680714554 від 06.05.2023, доказів протилежного стороною відповідача суду не представлено.

Крім цього, суд звертає увагу позивача на те, що згідно п.9.1.1.5 Договору, кредитодавець має право в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди Позичальника відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу.

З огляду на викладене, оскільки судом встановлено, що позичальником умови кредитного договору не виконано, грошові кошти на умовах визначених кредитним договором не повернуто, внаслідок чого утворилася заборгованість, суд доходить висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків. Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за договором кредитної лінії №680714554 від 06.05.2023 в розмірі 69725,76 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 14800,00 грн, заборгованість по відсоткам 54925,76 грн

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Окрім цього, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень.

Відповідачка вважає що такі витрати в сумі 7000,00грн є неспіввісними із складністю цієї справи, обсягом наданих адвокатом послуг та затраченим часом, та просить їх зменшити до 2000,00грн.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі №15/8/203/20.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, представником позивача представлено суду договір про надання правової допомоги №17/03/25-02 від 17.03.2025 (а.с.56), протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №17/03/25-02 від 17.03.2025 (а.с.57 зворот), додаткову угоду №7 до Договору про надання правничої допомоги №17/03/25-02 від 17.03.2025 (а.с. 58), акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №17/03/25-02 від 17.03.2025 (а.с.60), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956 на ім`я Тараненко А.І.(а.с.66); копію довіреності (а.с.62).

Однак, суд враховує складність справи про стягнення кредитної заборгованості, її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, матеріальний стан сторін та інші обставини, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, та вважає за належне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 3000,00 грн.

Керуючись статями 10-13,49,76-81,141,247,258,259,263-265,268,280,282,289,354,355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії №680714554 від 06.05.2023 в розмірі 69 725,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» сплачену суму судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд.4, літера А, оф 10, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 26.01.2026.

Суддя Роман ДЖУС