Справа № 202/3809/25
Провадження № 2/202/508/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра в складі:

судді Доценко С.І.,

при секретарі Тарасовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» на відшкодування майнової шкоди 25583,14 грн. моральної шкоди в розмірі 10000грн. (десять тисяч) грн. що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 35583,14 та судові витрати по сплаті судового збору 1211,20 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що водій ОСОБА_2 14.12.2024 року о 17.20 год., в м. Дніпро, на перехресті вул. 128 Бригади Тероборони та пров. Січовий, біля електроопори № 30, керуючи автомобілем Suzuki Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для всіх учасників руху об`їзду перешкоди та здійснила наїзд на авто Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , що зупинилось попереду, під керуванням ОСОБА_1 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водія ОСОБА_2 було порушено п. 12.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. 21.01.2025 року суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Вусик Є.О., було прийнято постанову у справі №203/7712/24 Провадження № 3/0203/220/2025, якою ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

В наслідок ДТП було пошкоджено його автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Suzuki Vitara д.н.з. НОМЕР_3 на момент ДТП була застрахована в ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ „ВУСО», що підтверджується договором обов`язкового страхування цивільно-правової · відповідальності власників наземних транспортних засобів Полісом N220279748.

Згідно полісу №220279748 ПрАТ «СК «ВУСО» виплачує за шкоду заподіяну майну 160000 (сто тридцять тисяч гривень 00 коп.), розмір франшизи 3000 гривень.

14.12.2024 року до ПрАТ «СК «ВУСО» було надано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

23.01.2025 року ПрАТ «СК «ВУСО» по наслідках дорожньо-транспортної пригоди здійснила страхове відшкодування лише в сумі 35916,86 грн.

З моменту ДТП позивач звернувся до офіційного дилера автомобілів TOB «АВТОДІМ АТЛАНТ ДНІПРО» і 19.02.2025 року було завершено відновлювальні роботи автомобіля. Сума відновлювальних робіт здійснених ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ ДНІПРО» склала 61500грн. Розмір завданої шкоди і реально понесені збитки підтверджуються нарядом- замовленням №КН00008549 від 10.02.2025року на суму 60744 грн, нарядом замовлення №СН00129785 від 10.02.2025 року на суму 630 грн рахунком №KC00010151 від 19.02.2025 року, відповідно до яких загальна сума пошкодженого в результаті ДТП та спричиненого матеріального збитку яка підлягає стягненню з відповідачів складає - 61500 грн. (акт виконаних робіт №КН00008549 від 10.02.2025 року на суму 60744 грн, акт виконаних робіт №СН00129785 від 24.02.2025 року на суму 630 грн.)

Позивачем було здійснено повідомлення відповідачів щодо реальної суми понесених збитків у вищевказаній сумі та повідомлено про те, що різниця в сумі понесеної шкоди складає 25583, 14 грн. Шкода не відшкодована і відповідачі ухиляються від виконання своїх боргових зобов`язань у зв`язку з чим позивач вважає що йому спричинено не лише матеріальну а і моральну шкоду.

В результаті вказаної дорожньо - транспортної пригоди він має пригнічений стан,відчував нервове напруження та розлад сну, порушений його звичайний життєвий уклад ( позбавлений можливості користуватись автомобілем та виїжджати із сім`єю на відпочинок На ремонт автомобіля він витратив кошти із сімейного бюджету, які були заплановані на інші цілі, що призводило до розладу в сім`ї).

Розмір заподіяної моральної шкоди , який компенсує емоційні страждання, які довелося перенести йому, та витрати, пов`язані з відновленням психічного стану, позивач оцінює в 10 000 (десять тисяч) гривень. Просив суд задовольнити позов, а також покласти на відповідачів понесені судові витрати зі сплати судового збору.

25.04.2025 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра відкрите провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

18.11.2025 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра закрите підготовче судове засідання.

Представником відповідача ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» подано відзив на позовну заяву, в якому вважає, що позовні вимоги до страхової компанії пред`явлені безпідставно. Проти задоволення позову заперечував, вказуючи на те, що позивачу виплачене в повному обсязі страхове відшкодування за завдані збитки,за виключенням франшизи. На час виникнення правовідносин , спірні правовідносини регулювались Законом України від 01.07.2004 року N?1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту Закон N?1961-IV).

Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону N?1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи.

У відповідності до приписів ст.29 Закону N?1961-IV у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

23.01.2025 року ПрАТ «СК «ВУСО» було визнано випадок страховим та здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі 35 966,86 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції в національній валюті N?5327 від 23.01.2025 року, без ПДВ тому що були відсутні відомості про ремонт транспортного засобу. В досудовому порядку ОСОБА_1 не звертався із заявою про здійснення доплати страхового відшкодування разом з доказами, які підтверджують факт оплати проведеного ремонту. Тільки після отримання копії позовної заяви ОСОБА_1 страховику стало відомо про проведення ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу марки Volkswagen Polo д.н. НОМЕР_2 . 08.05.2025 року після того як із позовних вимог ПрАТ «СК «ВУСО» дізналась про реальний ремонт було здійснено доплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі 5609,37 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції в національній валюті N?29231 від 08.05.2025 року. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування здійсненого ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 складає 41 576,23 грн. (35 966,86 грн. + 5 609,37 грн.)

Щодо відсутності у страховика обов`язку з відшкодування шкоди у розмірі повної вартості відновлювального ремонту, відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 15.10.2020 року по справі N? 755/7666/19 зроблено наступний правовий висновок: «Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди. деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини заподіювача шкоди, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню страховиком у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров?ю. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження шкоди здоров`ю внасліодк ДТП. Тому у страховика не виникло обов`язку компенсації моральної шкоди.

Що стосується франшизи , то відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону N?1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до п. 36. 6 ст. 36 Закону N?1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, мас бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як було зазначено вище, то за полісом N? НОМЕР_4 встановлена франшиза у розмірі 3000 грн. (копія полісу додається). Таким чином, сума франшизи у розмірі 3000 грн. має бути компенсована особою, яка є винною у спричиненні шкоди, а не ПрАТ «СК «ВУСО».

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що її цивільно-правова відповідальність як водія була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО». Ліміт виплати 160000 грн за завдану майнову шкоду . ПрАТ «СК «ВУСО» визнало випадок страховим та провела виплату страхового відшкодування . НЕ погоджується з сумою відновлювального ремонту. Вона пропонувала позивачу провести ремонт за меншу суму. Вважає розмір збитків необґрунтованим. Позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди , а тому відсутні правові підстави для відшкодування. В позові просила відмовити.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місцем судового розгляду .

Враховуючи , що сторони подали заяви по суті спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих сторонами доказів.

Дослідивши надані сторонами докази та заяви по суті справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Сторони не оспорюють, що водій ОСОБА_2 14.12.2024 року о 17.20 год., в м. Дніпро, на перехресті вул. 128 Бригади Тероборони та пров. Січовий, біля електроопори № 30, керуючи автомобілем Suzuki Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для всіх учасників руху об`їзду перешкоди та здійснила наїзд на авто Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , що зупинилось попереду, під керуванням ОСОБА_1 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водія ОСОБА_2 було порушено п. 12.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. 21.01.2025 року суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Вусик Є.О., було прийнято постанову у справі №203/7712/24 Провадження № 3/0203/220/2025, якою ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Окрім того 21.01.2025 року суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було прийнято постанову у справі №203/7712/24 Провадження № 3/0203/220/2025, якою ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Suzuki Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» що не оспорюється сторонами та підтверджується копією Полісу ОСЦПВВНЗ № 220279748 ( далі Поліс) від 09.04.2024року

Відповідно до умов Полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду ,заподіяну майну становить 160 000 грн. Розмір франшизи становить 3000 грн.

Сторони не оспорюють своєчасне звернення страхувальника та власника пошкодженого автомобілю до страхової компанії та повідомлення про страховий випадок.

30.12.2024 року був складений протокол технічного огляду КТЗ авто Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 .

15.01.2025 складений звіт №12 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від СПД « ОСОБА_3 », яким визначена ринкова вартість транспортного засобу 291712,05 грн, коефіцієнт фізичного зносу 0,7 ( ТЗ більше 12 років), вартість відновлювального ремонту 80 618,79 грн ( з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали), сума матеріальних збитків ( з урахуванням ПДВ на запасні частини і матеріали ) 44576,23грн

Страхова компанія 23.01.2025 року визнала випадок страховим та прийняла рішення про страхове відшкодування ОСОБА_1 в сумі 35966,86 грн

Факт виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 в сумі 35966,86 грн підтверджується платіжною інструкцією від 23.01.2025 року №5327

Страховим актом № 2414385-2 від 08.05.2025 страхувальником прийняла рішення про страхове відшкодування ОСОБА_1 5609,37 грн

Факт виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 в сумі 5609,37 грн підтверджується платіжною інструкцією від 08.05.2025 №29231.

Сума виплати ( 35966,86 + 5609,37 ) складає в сукупності 41576,23 грн , що становить встановлений звітом розмір завданої шкоди з урахуванням ПДВ та відрахуванням із зазначеної суми франшизи, яка відповідно до договору ( полісу ) страхування становить 3000 грн.

Позивач провів відновлюваний ремонт транспортного засобу в ТОВ «ДАВТОДІМ АТЛАНТ ДНІПРО». Вартість відновлюваного ремонту з ПДВ становить 61500 грн (60744,00 грн.+ 756) що підтверджується нарядами - замовленнями № СН00129785 та № КН 00008549 від 10.02.2025 року .

Частинами першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страховика.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (стаття 990 ЦК України). відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у страховика в разі настання страхового випадку (пошкодження транспортного засобу) виникає обов`язок відшкодувати потерпілому витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого.

На підставі досліджених доказів суд вважає доведеним, що внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_4 був пошкоджений транспортний засіб позивача, а тому позивач має право на відшкодування реальних збитків яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Цивільно- правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО», яка взяла на себе обов`язок у разі настання страхового випадку за участю застрахованого КТЗ виплату потерпілій особі, якою є позивач, страхове відшкодування за завдану майнову шкоду в сумі 160000 грн.

Страховиком виплачено позивачу страхове відшкодування за цим Полісом 23.01.2025 року до ремонту транспортного засобу в сумі 35916,86 грн. за відрахуванням франшизи та ПДВ у вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, яка встановлена на підставі Звіту №12, що зроблений на замовлення страхової компанії

Суд вважає доведеним, що позивач провів відновлюваний ремонт належного йому транспортного засобу.

Виходячи із наданих розрахункових документів вартість відновлювального ремонту склала 61500 гривень, що не виходить за межі розміру, встановленого звітом №12 про оцінку вартості збитків ,заподіяних пошкодженим транспортним засобом,зробленого на замовлення страхової компанії, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспорту визначена в 80 618,79 грн.

Зазначений звіт не оспорювався сторонами.

Після звернення позивача з позовом , відповідачем СК «ВУСО» 08.05.2025 року перерахувало на рахунок позивача додатково 5 609,37 грн , що є розміром ПДВ ,який не був сплачений у зв`язку з тим, що на момент відшкодування у страховика були відсутні відомості про ремонт транспортного засобу.

Таким чином, судом встановлено, що фактична вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу становить 61500 гривень.

Страховою компанією двома платежами відшкодовано розмір завданих матеріальних збитків в розмірі , встановленому Звітом №12 , за відрахуванням сплати франшизи в розмірі 3000 грн, яка за умовами договору страхування має бути сплачена заподіювачем шкоди . А саме страховою компанією сплачено позивачу 41576,23 грн.

Суд вважає вірними дії страхової компанії по зменшенню на момент настання страхового випадку страхового відшкодування на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, що відповідає пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). Тому що доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Позивач не надав доказів , що він надавав до звернення з позовом страховій компанії документи на підтвердження факту проведення ремонту.

Суд приймає до уваги, що страховик виконав свої обов`язки по сплаті ПДВ після отримання доказів на підтвердження ремонтних робіт

Враховуючи, що страховик має обов`язок відшкодувати лише вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, якого недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка є обов`язком страховика.

Тому з відповідача ОСОБА_2 , як з заподіювача шкоди, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та розміром страхового відшкодування, з урахуванням франшизи, що становить 19 923,77 грн ( 61500-41576,23 +3000грн). 3000грн- це франшизи, яка не була сплачена відповідачем ОСОБА_4 .

Суд не приймає доводи сторони відповідача про те що розмір відновлюваного ремонту завищений, тому що розмір понесених витрат на ремонт з боку позивача підтверджено документально. Разом з тим, відповідачем Коцюбою , яка за нормами ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , не надано жодного доказу на спростування доводів позивача.

Стосовно стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають також частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ж до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини 4 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» «...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».

Суд вважає доведеним завдання позивачу моральної шкоди , яка полягає в тому , що в результаті незаконних дій винуватця ДТП ОСОБА_2 позивачу були завдані душевні страждання та переживання внаслідок пошкодження його транспортного засобу. На думку суду був порушений його звичайний життєвий уклад та він потребував додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи викладене, суд вважає що 5000 грн. буде достатньою та справедливою компенсацією понесених душевних страждань та переживань позивача. В іншій частині вимог слід відмовити за недоведеністю.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути 24924 грн. В іншій частині позову відмовити.

Що стосується доводів відповідача про те, що її цивільна правова відповідальність застрахована страховиком на 160000 грн і відшкодування охоплюється Полісом, а також доводи позивача про солідарне стягнення з страховика і заподіювача шкоди, суд вважає що СК « ВУСО» виконала свої зобов`язання за договором страхування , виплативши позивачу страхову виплату яка складається із встановленої суми матеріальних збитків з урахуванням ПДВ. Різниця між вартістю відновлюваного ремонту та страховою виплатою підлягає стягненню з заподіювача шкоди. Що стосується стягнення СК «ВУСО» завданої моральної шкоди, то договором страхування передбачений обов`язок страховика відшкодувати моральну шкоду у разі завдання шкоди здоров`ю фізичної особи. Позивач ставить питання лише про відшкодування моральної шкоди яка пов`язана із пошкодженням його майна, що не входить в обов`язок страховика і підлягає відшкодуванню , у разі завдання заподіювачем шкоди.

Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі розподіляються пропорційно задоволених вимог.

Позивачем при зверненні з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Ним було заявлено вимоги майнового характеру на суму 35583,14 грн. Фактично судом задоволено 70% позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 847,84 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання АДРЕСА_2 , на відшкодування майнової шкоди 19924 грн. ( дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні, 00 коп), моральної шкоди в розмірі 5 000 ( п`ять тисяч) грн. що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 24924 грн (двадцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять чотири гривні ,00 коп) , та судові витрати по сплаті судового збору 847,84 ( вісімсот сорок сім гривень, 84 коп), а всього 25 771,84 грн ( двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят одну грн., 84 коп)

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 23.01.2026 року.

Суддя С. І. Доценко