УХВАЛА

30 січня 2026 року

м. Київ

справа № 357/12106/20

провадження № 61-596ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

(далі - ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»), в якому просили стягнути з:

ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь кожного з позивачів по 14 169 грн у відшкодування моральної шкоди, а також на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 196 179,79 грн у відшкодування шкоди, заподіяної життю і здоров`ю;

ОСОБА_1 на користь кожного з позивачів по 285 831 грн на відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з нього на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , шкоду, завдану смертю його батька, в розмірі 5 155,10 грн щомісяця, починаючи з 07 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області рішенням від 31 травня 2021 року позов ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , та на користь ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 30 000 грн на кожного.

У задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_1 відмовив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 100 грн.

Стягнув з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 196 179,79 грн у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної життю і здоров`ю.

Стягнув з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , та на користь ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 у рахунок моральної шкоди в розмірі 14 169 грн на кожного.

Стягнув з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь держави судовий збір в розмірі 3 792,83 грн.

Не погодившись з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 оскаржили його в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд постановою від 16 листопада 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 задовольнив частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди та щомісячних платежів на відшкодування шкоди, завданої смертю батька, скасував та ухвалив в цій частині нове судове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шкоду, завдану смертю батька, в розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з 19 березня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 вісімнадцяти років.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди відмовив.

Не погодившись з постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року, ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 оскаржили її в касаційному порядку.

Верховний Суд постановою від 15 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнив частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , про стягнення з ОСОБА_1 шкоди, завданої смертю потерпілого, скасував, справу в цій частині передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанову Київського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди залишив без змін (провадження № 61-20514св21).

Київський апеляційний суд постановою від 12 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнив.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 шкоди, завданої смертю батька, скасував та ухвалив в цій частині нове судове рішення.

Стягнув з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шкоду, завдану смертю батька, у розмірі 5 155,10 грн щомісячно, починаючи від 19 березня 2020 року і до досягнення

ОСОБА_3 вісімнадцяти років.

Не погодившись з постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2023 року, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» оскаржила її в касаційному порядку.

Верховний Суд постановою від 27 червня 2024 року касаційну скаргу

ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнив частково. Постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2023 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-10843св23).

Київський апеляційний суд постановою від 11 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнив частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, скасував та ухвалив в цій частині нове судове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шкоду, завдану смертю батька, в розмірі 5 109,30 грн щомісячно, починаючи

з 19 березня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, відмовив.

09 січня 2026 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скаргаОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду

від 11 листопада 2025 року.

Щодо поновлення строку на касаційне оскарження

У касаційній скарзі ОСОБА_1 міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки з повним текстом постанови Київського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року заявник ознайомився 10 грудня 2025 року після отримання її засобами поштового зв`язку, що підтверджується копією конверта Київського апеляційного суду щодо направлення копії постанови від 11 листопада 2025 року на його адресу, а також інформацією щодо направлення поштових відправлень Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», з вказівкою часу приймання та отримання, згідно з номером ідентифікатора поштового відправлення.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належному судовому процесі.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами окремої особи. Дотримання строків стосується всіх учасників спору, які мають право на справедливий суд.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

Щодо підстав касаційного оскарження

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Також, крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: пункт 1 - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин;

пункт 2 - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення;

пункт 3 - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи;

пункт 4 - посилання на підстави, передбачені частинами першою,

третьою статті 411 ЦПК України.

Заявник у своїй касаційній скарзі, зазначаючи як підставу касаційного оскарження пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), належно не обґрунтовує її.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій

і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

До повноважень Верховного Суду, зокрема належить вирішення питань щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, їх тлумачення під час розгляду справ.

Касаційний суд має забезпечувати формування єдиної судової практики шляхом надання відповідного тлумачення (правозастосування) норм права.

Касаційна скарга, яка подана на підставі пункту 3 частини другої

статті 389 ЦПК України, повинна містити: 1) посилання на конкретну норму права, яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні; 2) посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування цієї ж норми права; 3) конкретизацію змісту правовідносин, щодо яких цей висновок відсутній; 4) обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що належним зазначенням підстави касаційного оскарження судових рішень є посилання в касаційній скарзі на відповідний пункт (1-4) частини другої статті 389 ЦПК України, з наведенням його змісту та з викладенням належного обґрунтування відповідної підстави касаційного оскарження.

Мотиви формально зазначеного пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України зводяться виключно до викладення обставин справи на підставі оцінки доказів та цитування норм законодавства з абстрактним зазначенням, що судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 400 ЦПК України та не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України.

Суд наголошує, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 400 ЦПК України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями за заявника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам заявник. В іншому випадку вказане б призвело до порушення таких принципів цивільного процесу,

як змагальності та диспозитивності.

З огляду на викладене суд уважає необґрунтованими посилання

ОСОБА_1 на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження.

Способом усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року у справі

№ 357/12106/20 є викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вимог процесуального законодавства.

Щодо сплати судового збору

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З огляду на зміст судових рішень, ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 звернулися до суду у грудні 2020 року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено на 2020 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року - 2 102 грн.

Київський апеляційний суд постановою від 11 листопада 2025 року стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шкоду, завдану смертю батька, в розмірі 5 109,30 грн щомісячно, починаючи з 19 березня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки.

Ціна позову становить 183 934,80 грн (5 109,30 грн х 12 міс. х 3 роки).

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову (183 934,80 грн х 1 % = 1 839,35 грн), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 0,4 = 840 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 5 = 10 510 грн).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки (1 839,35 грн х 200 % = 3 678,70 грн), що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити суму судового збору у розмірі 3 678,70 грн за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Верховний Суд звертає увагу, що за наявності визначених законом підстав, заявник не позбавлений права звернутися до суду касаційної інстанції з клопотанням про відстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати, обґрунтованим доказами (такими доказами можуть бути, зокрема довідки про доходи за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та / або іншого цінного майна тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої

статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме надати: 1) касаційну скаргу у новій редакції з урахуванням наведених вимог процесуального законодавства та копії відповідно до кількості учасників справи; 2) документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська