Справа № 161/8408/25
Провадження № 2-др/161/10/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.

за участю секретаря судового засідання Семенової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Солтисюка А.Л. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

01.05.2025 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Кеш Ту Гоу» заборгованість за кредитним договором № 148688 від 28.08.2020 року, в сумі 5000,00 гривень та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2025 року задоволено позовні вимоги ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» заборгованість за кредитним договором № 148688 від 28.08.2020 року в загальному розмірі 5000 гривень, судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 2 422,40 гривень та 10 500 гривень витрат на правничу допомогу (а.с.59-61).

Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2025 року у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с.78).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу»задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» за договором 148688 від 28.08.2020 в загальному розмірі 1 400 гривень, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 678,27 гривень та документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2 800 гривень (а.с. 99-102).

18 грудня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Солтисюк А.Л.подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі 161/8408/25 (а.с. 105-107). Просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 7 200 гривень.

В обґрунтування клопотання зазначив, що вартість правничої допомоги становить 10 000,00 грн.

Згідно рішення суду до задоволення підлягають позовні вимоги в сумі 1400.00 грн (1000,00 грн (тіло кредиту)+ 400,00 грн (проценти) = 1400,00 грн), що, в свою чергу складає 28% від 5000,00 грн.

Відтак, до задоволених вимог ОСОБА_1 пропорційно підлягають вимоги про стягнення правничої допомоги в розмірі 7200.00 грн, що становить 72% (100%-28%=72%) від 10000,00 грн.

Підтвердженням понесених витрат на правничу допомогу адвоката є договір про надання правничої допомоги від 14.05.2025 року, рахунок від 11.12.2025 року, акт здавання-приймання наданих послуг (виконаних робіт) від 11.12. 2025 року.

24 грудня 2025 року на адресу суду надійшли заперечення представника позивача Пархомчука С.В., відповідно до яких сторона позивача просить заяву про ухвалення додаткового рішення відповідача по справі № 161/8408/25 - залишити без розгляду та задоволення. Зазначає, що у даній справі заявлена вартість виконаних робіт є явно завищеною та не узгоджується ані з критеріями малозначності спору, ані з рівнем його фактичної складності. Зокрема, витрачений час на надання усних консультацій, ознайомлення з матеріалами справи, а також підготовку та складання заяви про перегляд заочного рішення не відповідає вимогам реальності та співмірності адвокатських витрат, що у свою чергу виключає можливість визнання їх розумними та обґрунтованими.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а також чи була їх сума обґрунтованою. Для цивільно-правових відносин є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Таким чином, беручи до уваги наведені обставини, позивач вважає відсутніми правові підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідача у заявленому розмірі 10 000,00 грн.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3,4 даної норми визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи положення ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути питання щодо винесення додаткового рішення без участі сторін.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 916/24/18).

З матеріалів справи встановлено, що до заяви про перегляд заочного рішення від 12 серпня 2025 року, яка подана до суду та підписана особисто відповідачем, не подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс або які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, як і не зазначено про те, що сторона відповідача взагалі планує понести витрати на правничу допомогу, як це передбачено ч. 1 та ч. 2 ст. 134 ЦПК України.

Окрім цього, під час розгляду справи, у встановлений процесуальним законодавством строк, відповідачем не було заявлено про очікування понести відповідні витрати на правничу допомогу, не надано суду ані доказів надання йому правової допомоги (примірник договору про надання правничої допомоги, розрахунок наданих послуг, фактичної передачі наданих адвокатом послуг, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором), ні доказів на підтвердження витрат, понесених на надання правничої допомоги, як і не було заявлено про намір подання таких доказів після ухвалення судом рішення у справі.

З огляду на викладене, враховуючи недотримання відповідачем приписів положень ст. 134 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, обов`язковою умовою для прийняття судом доказів понесених судових витрат, після ухвалення рішення у справі, є зроблена відповідною стороною заява в порядку ст. 134, ч.8 ст.141 ЦПК України.

Оскільки ні відповідачем, ні представником відповідача не було заявлено про очікування понесення судових витрат на правничу допомогу, не подані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу до закінчення розгляду справи, та не зроблено відповідну заяву про це в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про намір подати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за таких умов, у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 265 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Солтисюка А.Л. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 26 січня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова