Номер провадження 6/243/15/2026
Номер справи 243/121/26
УХВАЛА

Іменем України

«28» січня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Чернікової Ю.К.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника адвокат СИДОРЕНКО Олег Андрійович, про розстрочку виконання Рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 , представник заявника адвокат Сидоренко О.А., подали до суду заяву про розстрочку виконання Рішення суду, яку обґрунтовано тим, що 16 січня 2026 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області ухвалено заочне Рішення у справі № 243/121/26 за позовом ТОВ «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Згідно з вищезазначеним заочним Рішенням з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним Договором у розмірі 11 627,46 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн, загальна сума - 18 049,86 грн.

Заявник зазначає, що на даний час її матеріальне становище не дає можливості виконати вказане заочне Рішення одним платежем у повному обсязі, без істотного порушення її мінімального рівня забезпечення та виконання обов`язкових щомісячних витрат. ОСОБА_2 має обмежений та стабільний щомісячний дохід, який спрямовується на забезпечення базових потреб проживання, у зв`язку з чим одноразова сплата всієї суми боргу є для неї надмірно обтяжливою.

Разом з тим ОСОБА_2 зазначає, що не ухиляється від виконання судового Рішення, усвідомлює обов`язок його виконання та має реальний намір погасити заборгованість у повному обсязі. Надання розстрочки виконання Рішення дозволить забезпечити послідовне та гарантоване виконання судового Рішення без створення для неї критичних фінансових наслідків.

Просить розстрочити виконання заочного Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2026 року у справі № 243/121/26 строком на 10 місяців. Встановити порядок виконання Рішення шляхом сплати загальної суми заборгованості 18 049,86 грн рівними щомісячними платежами у розмірі 1 804 грн 99 коп. щомісяця протягом десяти місяців.

Заявник ОСОБА_2 , представник заявника адвокат Сидоренко О.А. належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. В судове засідання не з`явилися.

Представник стягувача ТОВ «КОШЕЛЬОК» належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. В судове засідання не з`явився, додаткових Клопотань по справі не надавав.

Дослідивши документи, надані на підтвердження обставин та всебічно розглянувши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання Рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених Законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Якщо судове Рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи Рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового Рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 435 ЦПК України, Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового Рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст. 435 ЦПК України, Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового Рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання Рішення або роблять його неможливим. Невиконання боржником судового Рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового Рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі -Закон № 1404-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового Рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або Державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії Держави щодо виконання судових Рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання Рішення.

За приписами ст.124, ч.3 ст.129-1 Конституції України, судові Рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість Рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судових Рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система Держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове Рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових Рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.

Судові Рішення, що набрали законної сили, а також ті, що підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює Рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному Законом порядку. Контроль за виконанням судового Рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові Рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами Державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів Держави.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові Рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів Державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового Рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у Постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у Постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового Рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України та статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів. Обов`язковість судового Рішення означає, що таке Рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин Рішення).

З аналізу положень ч.3 ст.435 ЦПК України суд робить висновок, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового Рішення, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Тобто, зміна способу і порядку виконання Рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації Рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання Рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17. З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб або порядок виконання Рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Отже, під зміною способу і порядку виконання Рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації Рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. При цьому, змінюючи спосіб і порядок виконання судового Рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Обґрунтовуючи необхідність зміни способу та порядку виконання Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня.2026 року у справі №243/121/26, ОСОБА_2 зазначила, що через її матеріальне становище на даний час, вона позбавлена можливості сплатити заборгованість за вищезазначеним судовим заочним Рішенням одним платежем, тому просить розстрочити виконання на 10 місяців, встановивши суму сплати 1804,99 грн./на місяць.

Вказане, на думку Заявника, свідчить про необхідність зміни способу та порядку виконання Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2026 року по справі №243/121/26.

Водночас на підтвердження заявлених вимог, заявником не надано до суду жодних доказів про скрутне матеріальне становище.

З приводу вищезазначеного суд повідомляє наступне.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового Рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або Державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії Держави щодо виконання судових Рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання Рішення.

Таким чином, Закон прямо пов`язує можливість зміни способу чи порядку виконання судового Рішення не з наявністю складних життєвих обставин як таких, а з об`єктивною неможливістю або істотним ускладненням виконання Рішення у встановлений Законом спосіб.

Відповідно до ст. 81 Цивільного Процесуального Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте заявник не довів наявності обставин, які б істотно ускладнювали або унеможливлювали виконання Рішення суду.

Суд вже зазначав, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового Рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання Рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 435 ЦПК України).

Тобто, виключною правовою підставою для прийняття судом Рішення про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового Рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в Рішенні суду.

При цьому під зміною способу і порядку виконання Рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації Рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений порядок і спосіб.

Разом з тим, здійснення судом зміни порядку чи способу виконання Рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права викладено у Постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, від 16.05.2018 у справі №556/2609/14-а, від 12.04.2018 у справі №759/1928/13-а.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового Рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому суд може змінити порядок і спосіб виконання судового Рішення, не змінюючи при цьому його змісту. В свою чергу, резолютивна частина Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області має зобов`язальний характер щодо вчинення певних дій.

Отже, зміна способу виконання Рішення суду щодо стягнення конкретної суми коштів, потягне зміну Рішення по суті, що не відповідає інституту зміни способу його виконання. Змінивши спосіб виконання такого Рішення, буде змінено Рішення по суті.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в Постанові від 30 липня 2019 року по справі № 281/1618/14-а, в якій також зазначено, що зміна способу і порядку виконання Рішення суду про зобов`язання органу ПФУ здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

З огляду на викладене, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання Рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 435 ЦПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового Рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється Ухвала, яка може бути оскаржена.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 18, 435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових Рішень», Конституцією України та ін., -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , представник заявника адвокат СИДОРЕНКО Олег Андрійович, про розстрочку виконання Рішення суду, відмовити.

Апеляційна скарга на Ухвалу суду першої інстанції може бути подано до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо Ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії Ухвали.

Повний текст Ухвали складено 28 січня 2026 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова