УХВАЛА

27 січня 2026 року

м. Київ

справа № 644/4060/24

провадження № 61-383ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 рокута постанову Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан ІТ Груп» про захист прав споживачів та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан ІТ Груп» (далі - ТОВ «Юкрейніан ІТ Груп») про захист прав споживачів та стягнення коштів.

ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі 17 777,00 грн, а також 536,40 грн в якості відшкодування збитків,

7 809,39 грн - інфляційних витрат та 3 % річних в сумі 1 700,39 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь 8 888,50 грн на відшкодування моральної шкоди.

2. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова

від 27 лютого 2025 року позовні вимоги залишено без задоволення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

3. Не погоджуючись із заочним рішенням суду, 19 березня 2025 року

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду.

4. Постановою від 16 грудня 2025 року Харківський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 року - без змін.

Узагальнені доводи касаційної скарги

5. 08 січня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого

2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження посилається на

пункт 1 частини другої статі 389 ЦПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).

7. Так, заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норми права, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 11-164сап21, від 18 березня

2020 року у справі № 129/1033/13-ц, у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2025 року у справі № 521/8157/21, від 18 липня 2018 року у справі № 758/824/17,

від 15 липня 2020 року у справі № 750/10595/17, від 24 лютого

2021 року у справі № 209/1327/17, від 02 червня 2021 року у справі № 757/62714/18, від 24 березня 2021 року у справі № 219/12839/19, від 23 листопада 2023 року у справі № 641/8379/21, від 25 вересня 2023 року у справі № 902/1068/20,

від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у

справі № 917/1307/18, від 14 грудня 2021 року у справі № 917/2117/19.

Позиція Верховного Суду

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

10. Верховний Суд як суд касаційної інстанції з перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів.

11. Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

12. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

13. Ціна позову у цій справі в загальному розмірі становить 36 711,68 грн, яка станом на 01 січня 2026 року не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн * 30 = 99 840,00 грн).

14. Відтак, ця справа, виходячи з її категорії та ціни позову, є малозначною, а заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 року та постанова Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої

статті 389 ЦПК України.

15. ОСОБА_1 посилається на підставу, передбачену підпунктом «а» пункту

2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення з такою ціною позову можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції, а саме: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

16. Так заявник зазначає, що у справі порушується питання формування належного стандарту доказування у справах про захист прав споживачів, які пов`язані зі здійсненням платежів на користь незареєстрованих інвестиційних або брокерських компаній. Окремо заявник звертає увагу, що у таких правовідносинах між споживачами та суб`єктами господарювання (фактичними одержувачами коштів) договірні відносини були відсутні, а будь-які послуги, у тому числі фінансові, цими суб`єктами споживачам фактично не надавалися.

17. Водночас заявник наводить різну практику судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування законодавства про захист прав споживачів, відповідно до якої у ряді справ суди зробили висновки про необхідність застосування положень закону, а у інших - про недоведеність порушення прав споживачів.

18. Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

19. Наведені заявником обставини, а саме: формування належного стандарту доказування у справах про захист прав споживачів, які на його переконання потребують формування єдиної правозастосовчої практики, Верховний Суд не визнає такими, що стосуються фундаментальних питань права.

20. Верховний Суд зауважує, що підходи у питаннях стандартів доказування в цивільному процесі є усталеними у практиці Верховного Суду, а практика Суду щодо захисту прав споживачів є широкою.

21. Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

22. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що в цій справі відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

23. Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

24. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

25. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

26. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

27. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

28. З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі (ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), які не підлягають касаційному оскарженню, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у цій справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої

статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан ІТ Груп» про захист прав споживачів та стягнення коштів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Н. Ю. Сакара