КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Ружицьким Олегом Мар`яновичем, на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ТОВ "ФК "Ейс" звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Ейс" заборгованість за кредитним договором № 510810405 від 11.02.2022 у розмірі 20717 грн. 90 коп.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Ейс" судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 11.02.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 510810405 на суму 17000,00 грн.

Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV6UV35.

Згідно умов кредитного договору первісний кредитор виконав свій обов'язок та 11.02.2022 перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти у розмірі 17000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав у Заявці при укладенні кредитного договору.

Разом з тим, відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором, внаслідок чого загальна сума заборгованості відповідача становить 20717,90 грн., з яких: 17000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 3717,90 грн. - заборгованість по невиплаченим відсоткам за користування кредитом.

У подальшому, право вимоги за вищевказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022, укладеного на виконання умов договору факторингу, перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс». Надалі, на підставі договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024, право вимоги до боржника перейшло від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Онлайн фінанс», а на підставі договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 - від ТОВ «Онлайн фінанси» до позивача - ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС».

За вказаних обставин, ТОВ "ФК "ЕЙС", як новий кредитор за вищевказаним договором, звернулося до суду з даним позовом, який просило задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.08.2025 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором № 510810405 від 11.02.2022 у розмірі 20717,90 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., а всього 30140,30 грн. (а.с.187-190).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм процесуального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України з 01.11.2022 і наразі перебуває на військовій службі по мобілізації в НОМЕР_2 окремому взводі охорони та обслуговування (органу військової контррозвідки СБ України) оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " СВ ЗС України.

Отже, перебування відповідача на вйськовій службі позбавило його можливості проживати за адресою своєї реєстрації у АДРЕСА_1 , та, відповідно, отримувати судові повістки та процесуальні документи від суду.

Крім того, він не мав можливості надати свої пояснення та заперечення на позовну заяву і, відповідно, бути присутнім під час розгляду справи. Також, служба в ЗСУ не дала можливості реалізувати права та обов'язки учасників справи, передбачених статтею 43 ЦПК України, надати заперечення щодо стягнення судових витрат включно з судовим збором та витратами на правничу допомогу.

При цьому, зауважує, що він постійно намагався зв`язатися з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" для врегулювання питання погашення кредиту, однак спочатку товариство переїхало на західну частину України, а потім взагалі зв`язок з ними перервався.

Щодо укладених договорів факторингу та зміни отримувача коштів йому відомо не було, а тому він і не міг погасити заборгованість тривалий час (а.с. 199-201).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11.02.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №510810405 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Кредитний договір № 510810405 від 11.02.2022 підписаний відповідачем електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV6UV35.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало ОСОБА_1 у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 17 000 грн. строком на 30 дів зі сплатою процентів 0,49% за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит.

Кредитодавець виконав умови кредитного договору та перерахував на картковий рахунок позичальника 17 000 грн.

В порушення умов кредитного договору, відповідач неналежним чином не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим у нього перед кредитодавцем виникла заборгованості у розмірі 20 717,90 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту 17 000 грн. та заборгованості за відсотками - 3 717,90 грн.

При цьому, слід зауважити, що відповідачем в апеляційній скарзі не заперечується як факт отримання ним кредитним коштів, так і розмір заявленої до стягнення заборгованості.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон плюс» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 510810405 від 11.02.2022.

27 травня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, за умовами якого останній передав ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 510810405 від 11.02.2022.

29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передав останньому право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 510810405 від 11.02.2022.

Так, ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором

У відповідності до ст. 1077 ЦПК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За положеннями ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

За ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із ч. З ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

За вказаних обставин, а також враховуючи відсутність у матеріалах справи жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне та своєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та/або спростовували наведену у розрахунку позивача суми наявної заборгованості, розмір отриманих та неповернутих кредитних коштів, правильність нарахування та розміру заборгованості за відсотками суд першої інстанції дійшов правильного та обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 20717,90 грн.

Посилання апелянта на те, що відповідач не отримував жодного письмового повідомлення про зміну кредитора, що, у свою чергу, виключає можливість задоволення позовних вимог, колегія суддів відхиляє, адже наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається апелянт, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 278/1679/13-ц.

Як вбачається зі змісту долученої до апеляційної скарги довідки від 05.11.2025, ОСОБА_1 з 01.11.2022 перебуває на військовій службі по мобілізації в НОМЕР_2 окремому взводі охорони та обслуговування (органу військової контрозвідки СБ України) оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ ЗС України.

Згідно з п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та долученого до неї розрахунку заборгованості, сума заборгованості за кредитним договором № 510810405 від 11.02.2022 визначена за період з 11.02.2022 по 10.06.2022 у загальному розмірі 20717,90 грн., яка залишилися незмінною при укладенні договору факторингу з ТОВ "ФК "ЕЙС".

Отже, оскільки станом на день укладення договору кредиту та у період нарахування процентів у зв'язку із порушенням його виконання, ОСОБА_1 не перебував на військовій службі, колегія суддів приходить до висновку, що на нього не поширювалися пільги, передбачені вищенаведеним Законом.

Щодо посилань апелянта на його неналежне повідомлення судом першої інстанції про надходження позовної заяви та відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, слід зазначити, що, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу на адресу його місця реєстрації направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками засобами поштового зв`язку, які повернулися без вручення адресату.

У свою чергу, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щодо вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду.

Отже, доводи скаржника про те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення на його адресу ухвали суду першої інстанції, спростовуються наведеним вище.

Більш того, відповідач реалізував право на апеляційне оскарження рішення і подання своїх заперечень щодо позову, що було предметом апеляційного перегляду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законних та обгрунтованих висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ухваленим рішенням та не можуть бути підставою для його скасування.

Також, дослідивши надані позивачем докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на складність справи, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про співмірність заявлених позивачем витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, та правомірно стягнув з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення спрямоване на ефективний захист порушених прав позивача. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

При цьому, у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Ружицьким Олегом Мар`яновичем, - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова