Справа № 175/2177/25
Провадження № 2/175/506/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2026 року с-ще. Слобожанське
Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Бойка О.М.,
при секретарі Кальченко Ю.О.,
представника третьої особи Шульган О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
20 лютого 2025 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Справу згідно автоматизованої системи «Д-3» було розподілено до провадження судді Бойка О.М.
В позовних вимогах просить суд:
- Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , батьківських прав стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 20 лютого 2025 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто щодо ОСОБА_3 до 21 травня 2028 року включно.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17 вересня 2014 року було розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.
Від даного шлюбу народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дитини.
Позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 та бабусею дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Наказом Начальника Служби у справах Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області неповнолітнього ОСОБА_3 тимчасово влаштовано в сім`ю його бабусі ОСОБА_5 .
Враховуючи, що відповідач жодним чином не піклується про власну дитину та не надає жодної допомоги у її вихованні та матеріальному забезпеченні.
У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.
Відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, проте до суду не з`явився. Клопотань не надсилав.
Представник Органу опіки та піклування Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
На підставі ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 ) зареєстрували шлюб 26 березня 2010 року (свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 видане виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області).
Від подружнього життя у батьків ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_3 .
17 вересня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду
Дніпропетровської області по цивільній справі №175/2781/14, шлюб було розірвано, після чого, батько ніяким чином не приймав участь у житті свого сина.
Дитина проживала разом з матір?ю за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_7 мати дитини ОСОБА_8 померла (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 видане 04.12.2024 року Обухівською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської обл.)
З того часу, неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , постійно знаходиться під родинним наглядом своєї бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом начальника Служби у справах дітей від 12.12.2024 року №34-ТB, тимчасово влаштований в сім?ю бабусі.
Батько дитини не піклуються про фізичний та духовний розвиток своєї дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , не забезпечує його потреби.
Жодним чином не приймає участі у вихованні свого сина та не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, останній раз батько з сином бачились та спілкувались близько 7 років потому.
Згідно характеристики від 18.02.2025 року на учня 9 класу ОСОБА_3 , наданої директором Горянівської гімназії Обухівської селищної ради: «вихованням дитини займалася мама, батько дитини ОСОБА_2 не бере участі у виховані дитини, не спілкується з вчителями, не відвідує батьківські збори».
Для встановлення місця перебування ОСОБА_2 ,як законного представника дитини, 10.12.2024 року Служба у справах дітей ВК Обухівської селищної ради надіслала запит про надання інформації до відділення поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровській обл.
На вищезгаданий запит, було отримано відповідь від начальника відділення поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровській обл., про те, що «місце знаходження гр. ОСОБА_2 , в ході розгляду матеріалу та проведених заходів, не виявилось
Розглянувши клопотання начальника Служби у справах дітей Виконавчого комітету Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 13.02.2025 року №40 та документи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи листа начальника відділення поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровської області від 22.01.2025 року №503/56-ПI-3/451 про неможливість встановлення місця знаходження батька дитини, керуючись 4.8 п.24 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866
«Питання діяльності органів опіки та піклування, пов?язаної із захистом прав дитини» та враховуючи інтереси дитини, з метою забезпечення дотримання вимог законодавства України щодо оформлення паспорта громадянина України який досяг 14-річного віку, Органом опіки та піклування Обухівської селищної ради неповнолітній дитині
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус - дитина, позбавлена батьківського піклування (рішення ВК Обухівської селищної ради від 20.02.2025 №31).
Також, виходячи з вищезазначеного, враховуючи інтереси дитини, керуючись ст. 63 Цивільного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов?язаної із захистом прав дитини»,
Виконком Обухівської селищної ради рішенням від 20.02.2024 р. №32 призначив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка виявила бажання, згідно заяви вх. №644/0216 від 10.02.2025 р., взяти опіку над своїм неповнолітнім онуком - опікуном над неповнолітньою
дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та визначити місце проживання неповнолітньої дитини
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , разом з опікуном за адресою: АДРЕСА_2 .
Служба надіслала запит начальнику ІНФОРМАЦІЯ_10 (с-ще. Слобожанське), щодо інформації про мобілізацію ОСОБА_2 , та 17.03.2025 року отримала відповідь, що « ОСОБА_2 дійсно проходить військову службу з 26.09.2022 року».
06 травня 2025 року комісією у складі представника Служби у справах дітей ВК Обухівської селищної ради та КЗ «Центр надання соціальних послуг» Обухівської селищної ради обстежено умови проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Зазначено в акті, що умови проживання задовільні, неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає разом з бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка створила належні умови для всебічного розвитку свого онука.
Згідно Висновку Органу опіки та піклування Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 21.05.2025 року позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 є доцільним та в інтересах дитини.
Відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні дитини, виявляти турботу щодо неї, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною відповідачу ніхто не чинить.
Частиною 4 статті 55 Конституції України (Основного Закону) передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За вимогами ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
У відповідності до ст.8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який домінує при застосуванні норм закону. Право на судовий захист прав і свобод людини гарантоване статтями 55 та 129 Конституції України, при цьому ст.22 та ст.64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані чи обмежені та не є вичерпними.
Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний захист прав у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
3 огляду на ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Згідно із ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч. 1 ст. 164 СК України).
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 р. № 20), «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п.п. 15, 16 дані роз`яснення про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
У п.1 ст.9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст.3 Конвенції).
Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) «М. С. проти України», зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження ї зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Таким чином встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від утримання спільної дитини та у добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, яка повністю знаходяться на утриманні позивача, тому суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 164 - 166 СК України, суд, -
Позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити у повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , батьківських прав стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 20 лютого 2025 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто щодо ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_11 включно.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав.
Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Держави судові витрати у вигляді не сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення аліментів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Бойко