УХВАЛА

30 січня 2026 року

м. Київ

справа № 296/6110/22

провадження № 61-16504ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Тітова М. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 травня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Житомирської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив виключити відомості про нього як батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із актового запису про народження № 145 від 06 травня 2017 року, що складений Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, та виключити відомості про нього як батька ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , із актового запису про народження № 1029 від

26 квітня 2019 року, що складений Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

На підставі поданої позивачем заяви ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2023 року залишено без розгляду позовну заяву в частині вимог про виключення відомостей про батька з актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розглянувши справу в частині інших позовних вимог, Корольовський районний суд м. Житомира 14 травня 2024 року ухвалив рішення, залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року, яким відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

03 грудня 2025 року позивач засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 травня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року і передати справу для нового розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 також просив поновити йому строк на касаційне оскарження постанови Житомирського апеляційного суду від

16 вересня 2025 року. В обґрунтування вказаного клопотання заявник посилався на те, що повний текст оскаржуваної постанови він отримав засобами поштового зв`язку лише 03 листопада 2025 року. На підтвердження викладених обставин додав до касаційної скарги копію супровідного листа Житомирського апеляційного суд від 02 жовтня 2025 року, копію конверту та інформацію про відстеження поштового відправлення.

12 січня 2026 року Верховний Суд постановив ухвалу, якою визнав наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу залишив без руху та надав заявнику строк для усунення недоліків, а саме: наведення інших підстав для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень з наданням відповідних доказів на їх підтвердження.

Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 без руху у зв`язку із пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, Верховний Суд виходив з того, що повний текст постанови Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року доставлено до електронного кабінету представника ОСОБА_1 - адвоката Левчук Т. В. в системі «Електронний суд» 01 жовтня 2025 року, а згідно з частиною сьомою статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

На виконання вказаної ухвали Верховного Суду від 12 січня 2026 року позивач у наданий судом строк подав до Верховного Суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що 31 жовтня 2025 року було укладено додаткову угоду про розірвання угоди від 18 червня 2024 року про надання йому, ОСОБА_1 , адвокатом Левчук Т. В., правничої допомоги у справі № 296/6110/22. У цей же день він отримав від адвоката Левчук Т. В. усі передані адвокату документи. Зазначив, що з 31 жовтня 2025 року адвокат Левчук Т. В. не є його представником у справі № 296/6110/22.

На підтвердження викладених у клопотанні обставин заявник додав до нього копію угоди про надання правничої допомоги у справі № 296/6110/22 на стадії апеляційного оскарження від 18 червня 2024 року та додаткову угоду від 31 жовтня 2025 року до вказаної угоди.

Розглядаючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до частини сьомої статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Згідно з частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Встановлено, що адвокат Левчук Т. В. представляла інтереси ОСОБА_1 під час розгляду справи № 296/6110/22 у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до картки руху документу, повний текст постанови Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року доставлено до електронного кабінету представника ОСОБА_1 - адвоката Левчук Т. В. в системі «Електронний суд» 01 жовтня 2025 року.

Посилання заявника на те, що з 31 жовтня 2025 року адвокат Левчук Т. В. вже не була його представником у справі № 296/6110/22, Верховний Суд не приймає до уваги, оскільки на момент ухвалення апеляційним судом оскаржуваного судового рішення (16 вересня 2025 року), складення його повного тексту (29 вересня 2025 року), доставлення повного тексту судового рішення до електронного суду (01 жовтня 2025 року) адвокат Левчук Т. В. все ще була представником ОСОБА_1 .

Таким чином, з огляду на положення частини сьомої статті 272 ЦПК України, днем вручення ОСОБА_1 постанови Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року є 01 жовтня 2025 року (доставлення копії судового рішення до електронного кабінету його представника).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини у рішеннях від 09 листопада 2004 року в справі «Науменко проти України», від 18 січня 2005 року в справі «Полтораченко проти України» та від

08 листопада 2005 року в справі «Тімотієвич проти України».

Ураховуючи, що ОСОБА_1 не зазначив інших поважних підстав для поновлення пропущеного строку звернення з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення, Верховний Суд визнає наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник не навів поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від

14 травня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від

16 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Житомирської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов