Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/835/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.01.2026смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Кривенко О.В.,

секретаря судового засідання Маташнюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 адвоката Вовчанської Галини Семенівни до Доманівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, Акціонерного товариства Ощадбанк про усунення перешкод у розпорядженні майном, -

ВСТАНОВИВ:

До Доманівського районного суду Миколаївської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 поданої від її імені адвокатом Вовчанською Галиною Семенівною до Доманівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, Акціонерного товариства Ощадбанк про усунення перешкод у розпорядженні майном.

В обґрунтування позову вказано, що 06.02.2025 р. позивачка ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Доманівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 03.09.1996 року.

При оформленні спадкових прав з`ясувалося, що зазначений будинок перебуває під забороною відчуження на підставі повідомлення б/н від 1991 року Доманівського ощадбанку.

Реєстраційний номер обтяження 3418444 зареєстровано 05.06.2006 р. Доманівською державною нотаріальною конторою. Архівний номер: 2216543NIKOLAEV20, Архівна дата: 05.02.2001, дата виникнення: 21.05.1991 р., № реєстру 147260-126, внутр. № A6017E262F25B2B4013.

Тобто, архівний запис про наявність заборони про відчуження було внесено до реєстру вже після зміни власника житлового будинку.

Наразі ця інформація є перешкодою у здійсненні права власності щодо спадкового майна.

Оскільки з моменту виникнення заборони на відчуження і до моменту прийняття позивачкою спадщини АТ «Ощадбанк» не вживав жодних заходів щодо стягнення об`єкта заборони на свою користь, є підставою вважати, що АТ «Ощадбанк» не має жодних претензій до попереднього власника нерухомого майна в силу погашення заборгованості ним або в силу сплину строків позовної давності.

Враховуючи те, що відсутні будь-які виконавчі провадження та відсутні підстави для продовження арешту майна, просить скасувати обтяження та виключити відповідний запис.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 25.07.2025 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

05.08.2025 р. від відповідача АТ «Ощадбанк» надав відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи здійснювати без участі представника АТ «Ощадбанк». В обгрунтування відзиву посилався на те, що що АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем у даній справі, позивачем не долучено до позову та в матеріалах справи відсутні докази як підставу обтяжень (повідомлення б/н від 21.05.1991 Доманівського Сбербанку), з огляду на що неможливо дослідити їх зміст та встановити, чи дійсно мали місце договірні відносини між Банком та Позивачами або з іншою особою щодо надання позики та/або укладання договору застави (іпотеки) нерухомого майна.

Крім цього, надана Позивачем Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна не є доказом накладення заборони в інтересах Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

AT «Ощадбанк» не оспорює та не заперечує право Позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном (в тому числі житловим будинком). Крім цього, у AT «Ощадбанк» відсутні будь-які права, обов`язки, інтереси щодо вказаного в позові житлового будинку, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 . Позивач не є боржником АТ 'Ощадбанку', рахунки для обслуговування кредитних договорів відсутні.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Вовчанська Г.С. в заяві позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили розглядати справу у їхню відсутність.

Представник відповідача, в поданому відзиві, просить розгляд справи здійснювати без участі представника АТ «Ощадбанк», у позові відмовити.

Представник відповідача Доманівської державної нотаріальної контори до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, покладається на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Доманівка Миколаївської області помер ОСОБА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , де зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та мати ОСОБА_4 .

Згідно дублікату договору від 03 вересня 1996 року посвідченого Доманівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області , зареєстрованого реєстрі за номером 1081, зареєстрованого Вознесенським МБТІ 03 вересня 1996 року в реєстровій книзі №6 за номером 844 встановлено, що ОСОБА_5 продав ОСОБА_2 жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до копїі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 30 квітня 1998 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , прізвище після одруження ОСОБА_7 .

06 лютого 2025 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно якого спадкоємцем зазначеного в свідоцтва майна ОСОБА_2 є його дочка ОСОБА_1 та спадщина складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Також долученими до матеріалів справи доказами підтверджено, що спадкодавець ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що заборона, реєстраційний номер: 3418444, було зареєстровано 05.07.2006 реєстратором: Доманівська державна нотаріальна контора Миколаївської області, підстава обтяження: повідомлення б/н від 21.05.1991 р. Доманівського Сбербанку, об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_5 , причина відсутності коду: архівний запис. Архівний номер 2216543NIKOLAEV20, архівна дата 05.02.2021, виникнення: 21.05.1991, № реєстри: 147260-126, внутрішній номер: A6017E2623F25B2B4023.

Листом від 14.08.2025 року Доманівська державна нотаріальна контора Миколаївської області надала позивачу роз`яснення, згідно яких стосовно зняття заборони з житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , заборона була накладена за повідомленням Ощадбанку від 1991 року та у 2006 році ця ж сама заборона автоматично перенесена до реєстру обтяжень нерухомого майна. Для знаття заборони власнику необхідно звернутися до Ощадбанку та державного реєстратора.

Зміна назви вулиці на якій розташований вищевказаний житловий будинок підтверджується розпорядження Доманівської селищної ради Миколаївської області від 11 лютого 2016 року № 2, стара назва «Терешкової», нова назва « Західна».

Згідно листа наданого Державним нотаріальним архівом Миколаївської області від 24.11.2025 встановлено, що згідно з Реєстрами для реєстрації заборони відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів накладених судовими та слідчими органами Доманівської державної нотаріальної контори Миколаївської області за 1991 рік підтверджено факт наявності заборони відчуження невизначеного майна, накладеної на майно ОСОБА_5 : дата накладення заборони: 21.05.1991 року (перенесено в наступні реєстри: 05.02.2001 року; 05.07.2006 року; реєстратор: Доманівська державна нотаріальна контора); підстава обтяження: повідомлення , б/н, 21.05.1991 р. Доманівський сбербанк; об`єкт обтяження: АДРЕСА_1 .

Щодо позицій представника відповідача про те, що АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" є неналежним відповідачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991 р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку ссср, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український Республіканський Банк Ощадного банку ссср, Український республіканський банк Зовнішекономбанку ссср з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку ссср, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) - постанова Вищого господарського суду України від 29.09.2009 року у справі №2/112. Крім того, пряма вказівка на безпосереднє правонаступництво банківських установ міститься в постановах Кабінету Міністрів України від 09.01.2008 року №1 «Про виплату в 2008 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку ссср та державного страхування ссср, що діяли на території України, та облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадного банку ссср, придбані на території Української рср», від 23.04.2012 року №346 «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку ссср, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання ссср і сертифікати Ощадного банку ссср, придбані на території Української рср» (пункти 1).

Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого НБУ 31 грудня 1991 року відомо, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно доЗакону України від 20 березня 1991 року «Про банки та банківську діяльність`і входить в банківську систему України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1999 року за № 876 "Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України"на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство „Державний ощадний банк України". Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 02 червня 2011 року внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне».

ПостановоюКМУ від 5 червня 2019 р. № 568 «Питання акціонерного товариства Державний ощадний банк України`затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31 грудня 1991 р. за № 4.

З вищенаведеного слідує, що як з моменту створення системи Ощадбанків так і до сьогоднішнього часу такі відносяться до державних банків, а відповідач є правонаступником відповідного банку України, який видав позику та в інтересах якого накладено заборону.

Відтак, посилання АТ «Ощадбанк» з приводу того, що останній не є належним відповідачем по справі, суперечить вищенаведеним нормативно-правовим актам, а тому банк є належним відповідачем у справі

Згідно з частинами першою, другоюстатті 41Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першоїстатті 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першоюстатті 317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої, другоїстатті 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, другастатті 321 ЦК України).

Згідно зістаттею 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 391ЦК Українивстановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Водночас, відносно майна позивача було накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно.

Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину (пункт 5 частини першоїстатті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Підстави здійснення державної реєстрації обтяжень передбачені нормамиЗакону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема положеннями частини другоїстатті 27 цього Закону, натомість накладання заборони органами нотаріату унормовано також й положеннямиЗакону України «Про нотаріат», зокремастаттею 73 цього Закону.

Крім того, статтею 74 Закону України«Про нотаріат» передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку, зокрема із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); рішенням суду.

Не заперечується у відзиві відповідачем, що у позивача відсутня будь-яка заборгованість перед банком, однак останній не ініціює процесу зняття обтяжень, вважаючи себе не стороною правовідносин, на підставі яких вчинено таке обтяження.

Водночас, нотаріус позбавлений права з власної ініціативи зняти заборону на невизначене нерухоме майно, оскільки нормами матеріального права передбачено алгоритм та підстави вчинення таких дій останнім.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 15.05.2013 року у справі № 6-26 цс 13, згідно з якою вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами,установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Суд звертає уваги на те, що правова природа у забороні на майно полягає у реальному забезпеченні зобов`язання, тоді як в дійсній справі відсутні відомості про те, що зобов`язання щодо наданої позики державним ощадним банком продовжує діяти, все це з урахуванням відсутності відомостей про здійснення будь-яких виконавчих дій щодо відповідних боргових зобов`язань чи інших дій , які б були направлені на забезпечення погашення боргу чи навіть наявності будь-якого боргу свідчить про те, що наявна спірна заборона не виконує свою основну роль й не направлена на реальне забезпечення зобов`язання.

Саме позивач є на даний момент спадкоємцем майна щодо якого накладена заборона, права якого обмежені, наявна заборона не направлена на реальне забезпечення зобов`язання, тому існування такого обтяження на думку суду є суттєвим втручанням у здійснення позивачем його права на спадкування на нерухоме майно, яке порушує баланс між публічним й приватним інтересом, у зв`язку з чим необхідно припинити відповідне обтяження.

Вищезазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду , викладеною у постанові від 28.10.2020 року у справі 446/1366/18.

Статтями12,81 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наявність заборони на невизначене нерухоме майно ОСОБА_1 , неможливість скасування заборони в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття заборони з нерухомого майна, захистити своє порушене право власності не може, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

З огляду на те, що по справі на цей час відсутні жодні докази на підтвердження доцільності й необхідності продовження дії обтяження зазначеного вище нерухомого майна, що як наслідок впливає на можливість позивачки повноцінно реалізувати свої права як власника майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна.

При цьому суд враховує, що у справі відсутні жодні відомості на підтвердження того, що внаслідок скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна будуть порушені права інших осіб.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 адвоката Вовчанської Галини Семенівни про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 поданої від її імені адвокатом Вовчанською Галиною Семенівною до Доманівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, Акціонерного товариства Ощадбанк про усунення перешкод у розпорядженні майном - задовольнити.

Зняти заборону відчуження житлового будинку з відповідними господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , за наступними параметрами: Тип обтяження: заборона (архівний запис); Зареєстровано: 05.07.2006р. за№ 3418444; Реєстратор: Доманівська державна нотаріальна контора; Архівна дата: 05.02.2001 р.; Архівний № 2216543№NIKOLAEV20 Виникнення: 21.05.1991 р. № реєстру 147260-126, Внутрішній № А6017Е2623F25В2В4023. Підстава обтяження: повідомлення б/н 21/05/1991, Доманівський Сбербанк.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : О. В. Кривенко