Справа №551/922/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" січня 2026 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Сиволапа Д.С.,
секретаря Марченко А.О.,
за участю заявника (представника відповідача ОСОБА_1 ) адвоката Шинкаренко М.А.,
представника позивача адвоката Демчука Є.В. (обидва представники приймають участь в засіданні дистанційно в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Миргородського району Полтавської області питання стягнення судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу, понесених відповідачем ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі,
06 січня 2026 року Шишацьким районним судом Полтавської області винесено рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Заява мотивована тим, що вказане питання не було вирішено судом при вирішені рішення у справі.
Представником позивача подано клопотання про зменшення розміру судових витрат до 3000 грн. з огляду на їх не співмірність складності справи,а також відсутність деталізації виконаної адвокатом роботи у акті прийому-передачі виконаних робіт.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала свою заяву, водночас заперечувала проти доводів клопотання іншої сторони про зменшення витрат на правничу допомогу, вважаючи їх безпідставними.
Після оголошеної судом на 1-ну годину технічної перерви (через недоліки у роботі системи відеоконференції) подала заяву про провадження судового розгляду у її відсутність.
Аналогічну заяву подав представник позивача адвокат Демчук Є.В.
В зв`язку з цим подальший судовий розгляд проведено без участі сторін, за наявними матеріалами без проведення його фіксування технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК).
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 року (справа № 826/1216/16) сформовано позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч.3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Частиною 1 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Тобто, ключовим в даному випадку є не лише вчасне подання стороною відповідної заяви щодо розподілу судових витрат, а й наявність поважних причин, які перешкоджають (перешкоджали) стороні до закінчення судових дебатів (або розгляду справи якщо судові дебати не проводяться) подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат
У своїй постанові від 10 січня 2024 року (справа № 285/5547/21) Верховний Суд висловив наступну позицію «у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».
На думку суду дані позиції Верховного Суду є релевантними для даної справи та підлягають обов`язковому застосуванню на підставі положень ч.4 ст. 263 ЦПК України.
Суд вважає, що в такий спосіб представник відповідача формально виконала вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України.
Разом з тим, заявивши про те, що докази щодо судових витрат будуть подані після ухвалення рішення у справі представник відповідача не навела жодних причини неможливості їх подання разом з відзивом на позовну заяву (ч.3 ст. 83 ЦПК) або принаймні до закінчення судових дебатів, а отже не виконала вимогу ч. 1 ст. 246 ЦПК України
При цьому суд звертає увагу на те, що договір про надання правничої допомоги та квитанція про сплату гонорару адвоката вже існували на момент проведення судового розгляду справи та могли бути безперешкодно подані представником відповідача суду, в тому числі для ознайомлення з ними іншої сторони.
За таких обставин, суд вважає, що дії представника позивача у вигляді надання суду та іншій стороні доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу вже після розгляду справи по суті, без наявності поважних причин зробити це раніше, є нічим іншим ніж намаганням «підігнати» раніше заявлений розмір судових витрат під конкретний результат розгляду справи, що суперечить принципу добросовісності та змагальності сторін.
За таких обставин, зважаючи на те, що відповідачем ОСОБА_1 та/або його представником адвокатом Шинкаренко М.А. не виконані прямі вимоги ч.1 ст. 246 ЦПК України, а саме жодним чином не обґрунтована неможливість подання доказів щодо розміру судових витрат до моменту закінчення судових дебатів, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.
Керуючись вимогами ст.ст. 141, 246, 270 ЦПК України, суд
Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко Марини Анатоліївни щодо стягнення з позивача ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» витрат на правничу допомогу.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Полтавської апеляційного суду в 30-ти денний строк з дня його проголошення (підписання).
Головуючий - суддя Д.С. Сиволап