Справа № 638/3577/25
Провадження № 2/638/1361/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Шамраєва М.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Дрозденко К.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні Шевченківського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИВ:

Позивач АТ "Сенс Банк" звернулось до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 837/18-27/36/8-176 за невиконання грошового зобовязання встановленого рішенням суду у розмірі 510474,16 грн. та суму сплаченого судового збору.

В обґрунтуванні своїх вимог, позивач посилається на те, що 07 квітня 2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 837/18-27/36/8-176, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. Рішенням Третейського суду від 16.11.2011 року, справа № 1751/09 на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 837/18-27/36/8-176 від 07.04.2008 року, в розмірі 711 506,68 грн., дане рішення відповідачем не виконано. В результаті не виконання умов договору та грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 23 лютого 2022 року становить 510474,16 грн. та складається з: суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 105790,32 грн.; суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 404683,84 грн. У зв`язку з викладеним АТ "Сенс Банк" звернулося до суду з даною позовною заявою та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням суду від 20.05.2025 позов був задоволений, натомість ухвалою суду від 08.09.2025 за заявою відповідача вказане заочне рішення скасоване та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подала відзив, в якому проти позову заперечила, вважаючи заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. В обґрунтування заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, зазначила, що АТ "СЕНС БАНК" (правонаступник АТ "Укрсоцбанк") ґрунтує свої вимоги на рішенні Третейського суду від 16.11.2011 року, справа № 1751/09, яким нібито було стягнуто з неї заборгованість у розмірі 711 506,68 грн, однак, вона є фізичною особою споживачем банківських послуг та спір щодо заборгованості за кредитним договором № 837/18-27/36/8 176 від 07.04.2008 року, укладеним між АТ «Укрсоцбанк» та мною, виник саме у відносинах споживання, на переконання відповідача рішення Третейського суду, ухвалене у справі, яка йому не підвідомча, є нікчемним (недійсним) з моменту його прийняття, не створює жодних юридичних наслідків і не може бути підставою для виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав та обов`язків, а також для подальших вимог, зокрема, нарахувань за статтею 625 ЦК України, вважає, що позивач не мав права звертатися до третейського суду; що кредитних коштів вона особисто не отримувала, грошові кошти були перераховані від АТ «Укрсоцбанк» безпосередньо на рахунок забудовника, а будинок, в якому передбачалося будівництво квартири, на яку, нібито, був наданий кредит, не збудовано з 2008 року, вказує, що пропозиція кредитування цієї будівлі надходила від самого АТ «Укрсоцбанк» (нині АТ «СЕНС БАНК»), що на переконання відповідача свідчить про неналежний контроль банку за цільовим використанням кредиту та недобросовісність при наданні коштів під нереалізований проект; що за кредитним договором № 837/18-27/36/8-176 поручителем виступав забудовник, однак шляхом маніпуляцій із доповненнями та внесенням змін до кредитного договору АТ «Укрсоцбанк» відсторонив поручителя від обов`язків поручителя, вважає такі дії банку недобросовісними та спрямованими на погіршення її становища як позичальника, що на її переконання може бути підставою для зменшення розміру її відповідальності або визнання дій банку такими, що порушують її права; що банком не надано суду жодного доказу того, що на підставі рішення Третейського суду було отримано виконавчий документ, він був пред`явлений до примусового виконання у встановлений законом строк і перебуває на виконанні у виконавчій службі та строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив, тож вважає, що у зв`язку з цим її зобов`язання перед позивачем перетворилось на натуральне та позов про стягнення інфляційних та 3% річних є безпідставним; що оскільки кредитним договором № 837/18-27/36/8-176 від 07.04.2008 року не передбачене нарахування заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість, то банк не має підстав їх вимагати на договірній основі; крім того просить застосувати до заявлених вимог наслідки пропуску позовної давності.

Крім того позивачем було заявлене клопотання про визнання повноважень представника позивача непідтвердженими належним чином та повернення позовної заяви, у задоволенні яких протокольною ухвалою суду від 22.10.2025 було відмовлено, а також клопотання про витребування доказів, яке було частково задоволене.

На виконання ухвали суду АТ «Сенс Банк» надало копію рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 16.11.2011 року по справі № 1751/09 та повідомило, що 22.05.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2604/9495/12 від 18.04.2013 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суму заборгованості за договором в сумі 711506 (сімсот одинадцять тисяч п`ятсот шість) гривень 68 копійок та третейський збір у розмірі 7515 (сім тисяч п`ятсот п`ятнадцять) гривень 07 копійок, а усього на суму 719021 (сімсот дев`ятнадцять тисяч двадцять одна) гривень 75 копійок., який було пред`явлено до примусового виконання до Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції у 2013 році, натомість оригінали заяв АТ «Укрсоцбанк» позивачу не передавалися, збереглися копії в електронному вигляді, які позивач просив долучити до матеріалів справи.

Відповідач подала заперечення щодо належності, допустимості та достовірності вказаних доказів, зазначивши, зокрема, що оскільки позивач не має оригіналів заяв 2013 року, неможливо перевірити їхню справжність (достовірність), а також факт підпису уповноваженою особою попередника банку, просила долучити до матеріалів справи витяг з Єдиного реєстру боржників від 13.11.2025 року щодо ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) як письмовий доказ.

У судовому засіданні, яке відбулось 11.11.2025 року представнику АТ «Сенс Банк» був наданий час на отримання інформації з Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо примусового виконання виконавчого листа № 2604/9495/12 від 18.04.2013 р. виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суму заборгованості за договором в сумі 711506 (сімсот одинадцять тисяч п`ятсот шість) гривень 68 копійок та третейський збір у розмірі 7515 (сім тисяч п`ятсот п`ятнадцять) гривень 07 копійок, а усього на суму 719021 (сімсот дев`ятнадцять тисяч двадцять одна) гривень 75 копійок.

У поданій до суду заяві від 26.11.2025 позивач просив долучити до матеріалів справи відповідь Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 188061 від 21.11.2025 року.

Відповідач подала пояснення на заяву позивача від 26.11.2025 про долучення доказів, в яких, зокрема зазначила, що документи, надані позивачем, спростовують наявність активного виконавчого провадження та можливість примусового стягнення на підставі старого виконавчого документа, що було предметом запиту АТ «Сенс Банк». На її переконання надані позивачем документи об`єктивно підтверджують, що станом на листопад 2025 року примусове виконання боргових зобов`язань, що виникли на підставі виконавчого листа № 2604/9495/12 від 2013 року, не здійснюється. Посилаючись на результати пошуку в Автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП) станом на 20.09.2025, зазначила, що, на її переконання, що позивач був вимушений ініціювати новий цивільний позов (справа № 638/3577/25) про стягнення заборгованості, розрахованої за ст. 625 ЦКУ, оскільки втратив право на примусове стягнення через виконавчу службу.

У призначене у справі судове засідання 28.01.2026 учасники справи не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши доводи сторін, проаналізувавши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного.

07 квітня 2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 837/18-27/36/8-176.

Відповідно до п.п. 1.1. Договору кредиту, позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 691951 гривню, із сплатою 16 процентів річних та з щомісячним погашенням основної заборгованості рівними частинами по 3391 гривні 92 копійки до 20 числа кожного місяця.

Пунктом 3.3.7. та п. 3.3.8. Договору кредиту відповідач зобов`язався сплачувати проценти за використання кредиту, а також своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями.

Рішенням Третейського суду від 16.11.2011 року, справа № 1751/09 на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 837/18-27/36/8-176 від 07.04.2008 року, в розмірі 711 506,68 грн, дане рішення відповідачем не виконано.

На виконання вказаного рішення третейського суду Дніпровським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 2604/9495/12 від 22.05.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 711 506,68 грн. та 7 515,07 грн. витрат пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.

Згідно з відповіддю Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 188061 від 21.11.2025 року на запит позивача згідно даних Спецрозділу Автоматизованої системи виконавчих проваджень 11.09.2013 на примусове виконання надійшов виконавчий лист № 2604/9495/12 від 22.05.2013, виданий Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 711 506,68 грн. та 7 515,07 грн. витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом; у ході здійснення вищевказаного виконавчого провадження, державним виконавцем керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону що діяв до 05.01.2017 року) постановою № 39879372 віл 25.01.2014 року вищевказане виконавче провадження завершено (повернуті стягувачу) ПАТ «Укрсоцбанк», виконавчий документ та постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві направлені за адресою, зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 ; згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчий документ №2604/9495/12 на виконанні у відділі не перебуває та повторно до відділу не надходив.

15 жовтня 2019 рішенням №5/2019 АТ«УКРСОЦБАНК» було припинено АТ«УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

12 серпня 2022 року загальними зборами АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Унаслідок невиконання умов договору та грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, позивачем нарахована відповідачеві заборгованість, яка станом на 23 лютого 2022 року становить 510474,16 грн. та складається з: суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 105790,32 грн.; суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 404683,84 грн та яку позивач просить стягнути з відповідача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років; указаний строк встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття; строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення; у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення; стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Матеріали справи не містять доказів надання судом відстрочки або розстрочки виконання рішення про стягнення заборгованості з відповідача.

Тож суд констатує, що позивачем пропущений строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа № 2604/9495/12 від 22.05.2013, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 711 506,68 грн. та 7 515,07 грн. витрат пов`язаних з вирішенням спору третейським судом. При цьому доказів звернення позивача до суду із заявою про поновлення вказаного строку матеріали справи також не містять.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 757/44680/15-ц, тлумачення частини першої статті 509, статті 625 ЦК України свідчить, що: (1) натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном; (2) конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; (3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Можливість примусового стягнення кредитором заборгованості, щодо стягнення якої ухвалено судове рішення, вичерпується після закінчення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа на виконання вказаного рішення, якщо такий строк не було поновлено в установленому законом порядку. У такому випадку до відповідних грошових вимог (щодо яких вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку за судовим рішенням) не можуть бути застосовані судові процедури.

Конструкція статті 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3% річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.08.2024 у cправі № 916/735/23. В указаній справі Верховний Суд погодився з висновком апеляційного господарського суду про неможливість визнання грошових вимог Кредитора до Боржника у справі про банкрутство, які виникли на підставі Договору (у тому числі 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на відповідну заборгованість) у зв`язку з тим, що можливість примусового стягнення Кредитором вказаної заборгованості вичерпана після закінчення встановленого статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" строку пред`явлення до виконання наказу, а обставини поновлення зазначеного строку та відкриття виконавчого провадження Кредитор не довів.

Тож суд, урахувавши в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України вказані висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, доходить висновку про відмову в позові.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 247, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська 100).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя М.Є. Шамраєв