Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/53/26
Єдиний унікальний №742/4748/25
Рішення

Іменем України

26 січня 2026 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

У вересні 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 09 вересня 2020 року у розмірі 55 362,62 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 09 вересня 2020 року між ТОВ «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 підписано кредитний договір № . Відповідно до умов даного договору позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 24 508 грн, строк користування 48 місяців, щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту, річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором. Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги. Позичальник підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування. 20 вересня 2021 року АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» уклали договір факторингу № 200921, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу позивачем набуто права грошової вимоги до відповідачки за первісним договором № від 09 вересня 2020 року. Станом на 01 липня 2024 року заборгованість позичальника за кредитним договором № від 09 вересня 2020 року становить 55 362,62 грн, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 19 850,78 грн, заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 0,02 грн, заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 35 511,82 грн, які позивач просить стягнути разом із судовими витратами.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 вересня 2025 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Ічнянського районного суду Чернігівської області (а.с. 41); ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 45); 17 жовтня 2025 року від позивача надійшли додаткові пояснення у справі про те, що у позовній заяві допущено помилку, а саме: зазначено про укладення 09 вересня 2020 року кредитного договору № між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 замість вірного «між ТОВ «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 » (а.с. 49).

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У судове засідання представник позивача не з`явився, який письмово у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає.

Відзиву на позов відповідачкою не подано.

За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 09 вересня 2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (а.с. 10, 38-на звороті).

Згідно з п.1.4 договору підписавши цей договір позичальник доручив кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами, що зазначені в кредитному договорі: отримувач ОСОБА_1 , сума 15 100 грн. - призначення: переказ на поточний рахунок ОСОБА_1 та рахунок кредиту КД № від 09 вересня 2020 року без ПДВ; 7 248 грн отримувач ПАТ «Страхова компанія ТАС», призначення: оплата страхового платежу за договором страхування № -С від 09 вересня 2020 року; 650 грн отримувач ПАТ «Страхова компанія ТАС», призначення: оплата страхового платежу за договором страхування № -KMZ від 09 вересня 2020 року.

Згідно з п. 2.1 договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.05.2020 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».

Відповідно до п. 2.2 договору цей договір, паспорт кредиту № 4931640 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04.05.2020 складають єдиний кредитний договір.

Згідно з п. 3.6. кредитного договору, цей договір, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 04.05.2020 року, складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши договір підтверджує, що свій примірник договору він отримав.

09.09.2020 року ОСОБА_1 підписала паспорт кредиту ТОВ «ФК «ЦФР» № 4931640, в якому міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с. 10-на звороті-11).

Згідно з наданими позивачем розрахунком заборгованості по кредитному договору № від 09 вересня 2020 року та виписками по особовому рахунку відповідачки умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Станом на 03 червня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором становить 55 362,62 грн, з яких 19 850,78 грн - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена), 0,02 грн- заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена), 35 511,82 грн - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) (а.с. 14-15, 16-25).

Вказаний розрахунок заборгованості не спростований відповідачкою належними та допустимими доказами, власного розрахунку не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

20 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу № 200921, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило за плату, а АТ «Таскомбанк» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а.с. 26-28, 29, 31).

Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимоги.

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог до Договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало право вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 09.09.2020 року (а.с. 13).

Позивачем також було надіслано відповідачці повідомлення-вимогу щодо повернення коштів за кредитним договором у зв`язку з тривалим невиконанням останньою своїх зобов`язань (а.с. 12).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ст. 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що відповідачкою доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань суду не надано, факт отримання кредиту та розмір заборгованості не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 55 362,62 грн заборгованості за кредитним договором № від 09 вересня 2020 року.

На підставі ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 року з 01 січня встановлений у розмірі 3 028 грн.

Отже, судовий збір за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 3028 грн.

АТ «Таскомбанк» при подачі позову до суду через систему «Електронний суд» було сплачено суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», що підтверджується платіжною інструкцією банку № від 12 серпня 2025 року (а.с. 1).

Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.

Оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідачки надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № від 12 серпня 2025 року (а.с. 1), а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Керуючись статтями 514, 525, 526, 527, 530, 549, 599, 610, 625, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078, 1079, 1080 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 142, 247, 259, 263? 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 09 вересня 2020 року у розмірі 55 362 (п`ятдесят п`ять тисяч триста шістдесят дві) гривні 62 коп, з яких: 19 850,78 грн - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена), 0,02 грн- заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена), 35 511,82 грн - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп судового збору.

Повернути Акціонерному товариству «Таскомбанк» () з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп судового збору, сплаченого ним 12 серпня 2025 року згідно платіжної інструкції банку № .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», місце розташування: вул. С.Петлюри, 30, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

Головуючий суддя В. М. Овчарик