Справа №295/7297/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

представника позивача адвоката Ліпської-Романченко Г.Д.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Якименка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокапітал+», Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся-Техсервіс» про визнання недійсним договору комісії та витребування майна з чужого незаконного володіння

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Форест Полісся-10» звернулося до суду із указаним позовом, в якому зазначило, що воно зареєстровано 29.03.2010 року, засновниками виступали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розмір частки кожного з учасників становив/становить 50% статутного капіталу, 31.08.2022 року генеральним директором товариства призначено Муравську В.А. У власності товариства перебувало та перебуває як нерухоме, так і рухоме майно, до якого належать, зокрема, вантажні транспортні засоби та причепи. Як слідує зі змісту позову, ОСОБА_3 , яка діяла нібито в інтересах ТОВ «Форест Полісся-10», самовільно реалізувала шляхом продажу навантажувача фронтального марки Амкодор 352Л, 2008 року випуску, та KOEGEL SN24, 1998 року випуску. У свою чергу ОСОБА_4 як генеральним директором ТОВ «Форест Полісся-10» жодних рішень щодо відчуження зазначених вище транспортних засобів не приймалось. Згідно відповіді ГУ Держпродспоживслужби в Житомирській області свідоцтво про реєстрацію машин серії НОМЕР_1 від 20.09.2022 видавалось на ім`я ОСОБА_1 та на сьогоднішній день навантажувач фронтальний Амкадор 352Л перебуває у володінні останнього. Так, відповідно до копій договорів купівлі-продажу (комісії) №ПТС-383/05-62 від 14.09.2022 та комісії №ПТС-383/05-62 від 13.09.2022 предметом договору купівлі-продажу є навантажувач фронтальний Амкадор 352Л, 2008 року випуску, вартістю 150 000 грн., продавцем виступає ТОВ «Форест Полісся-10», а покупцем ОСОБА_1 . Крім того, зі змісту договору комісії №7990/22/8/009509 від 08.09.2022 року, де ТОВ «Автокапітал+» виступає в ролі комісіонера, а ТОВ «Форест Полісся-10» в особі Юрчук С.М. комітент, убачається, що комітент зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу KOEGEL SN24, 1998 року випуску, не нижче узгодженої ціни, а саме 114 000 грн. Згодом, 10.09.2022 року оформлено договір купівлі-продажу згаданого транспортного засобу, за умовами якого ТОВ «Автокапітал+» передало у власність ОСОБА_1 транспортний засіб KOEGEL SN24, 1998 року випуску. Таким чином, новим власником транспортних засобів став ОСОБА_1 . Представник позивача звертала увагу, що саме після призначення ОСОБА_4 дочка ОСОБА_1 . ОСОБА_3 незаконним шляхом почала виводити з товариства все можливе майно. Директором товариства жодних рішень щодо відчуження транспортних засобів на користь ОСОБА_1 не приймалось, загальними зборами учасників товариства таке рішення теж не приймалось, письмових доручень щодо представлення інтересів товариства та право розпоряджатися транспортними засобами товариства ОСОБА_3 не надавалось.

З урахуванням викладеного, позивач просив:

-визнати недійсним договір комісії №7990/22/8/009509 від 08.09.2022 року, укладений між власником транспортного засобу ТОВ «Форест Полісся-10» в особі ОСОБА_3 і суб`єктом господарювання ТОВ «Автокапітал+» щодо транспортного засобу KOEGEL SN24, VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ;

-визнати недійсним договір комісії №ПТС-383/05-62 від 13.09.2022 року, укладений між власником транспортного засобу ТОВ «Форест Полісся-10» в особі ОСОБА_3 і суб`єктом господарювання ТОВ «Автокапітал+» щодо напівпричепу навантажувача фронтального АМКАДОР 352Л, заводський номер НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 ;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу (комісії) №ПТС-383/05-62 від 14.09.2022 року, укладений між власником транспортного засобу ТОВ «Форест Полісся-10» в особі ОСОБА_3 і суб`єктом господарювання ТОВ «Полісся-Техсервіс» та покупцем ОСОБА_1 щодо купівлі-продажу напівпричепу навантажувача фронтального АМКАДОР 352Л, заводський номер НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 ;

-витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 ( НОМЕР_6 ) на користь ТОВ «Форест Полісся-10» транспортний засіб KOEGEL SN24, VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ;

-витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 ( НОМЕР_6 ) на користь ТОВ «Форест Полісся-10» напівпричеп навантажувач фронтальний АМКАДОР 352Л, заводський номер НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 .

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 03.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.06.2024 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на транспортний засіб марки KOEGEL SN24, VIN: НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_3 , а також на навантажувач фронтальний АМКАДОР 352Л, заводський номер НОМЕР_4 , марка двигуна Д-260.

16.01.2025 судом постановлено ухвалу про відмову представнику ОСОБА_1 адвокату Якименка М.М. у задоволенні заяви про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 26.06.2025, постановленою в судовому засіданні без оформлення окремим документом, відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвокату Якименка М.М. про передачу справи по територіальній підсудності на розгляд Баранівському районному суду Житомирської області.

Ухвалою суду від 15.01.2026 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвокату Якименка М.М. про закриття провадження у справі відмовлено. Також, відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та заяви про вступ у справу №295/7297/24 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Якименка М.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень проти позову представник зазначив, що позивачем не надано доказів належності на праві власності ТОВ «Форест Полісся-2010» транспортного засобу KOEGEL SN24, VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , що ставить під очевидний сумнів право позивача на заявлення в цій частині взагалі будь-якого позову до судових органів України. Позивачем заявлено позов щодо напівпричепу навантажувач фронтальний АМКАДОР352Л, заводський номер НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , який є технологічним транспортним засобом. ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, а відтак й суб`єктом господарювання, використовуючи і володіючи навантажувачем фронтальним АМКАДОР 352Л у своїй господарській діяльності, здійснив реєстрацію цього технологічного транспортного засобу в територіальному органі Держпраці, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_1 . Звідси, спір між суб`єктами господарювання (в даному випадку між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Форест Полісся-10») при здійсненні ними своєї господарської діяльності підсудний господарським судам і у суду загальної юрисдикції відсутня компетенція на вирішення спору між такими суб`єктами, а то й взагалі у Богунського районного суду м. Житомира були відсутні підстави для прийняття взагалі до розгляду як такий позов. Крім цього, на переконання представника, ТОВ «Форест Полісся-10» має скористатися ефективним та правильним згідно закону способом захисту, а саме: правом власника на віндикаційний позов, який не володіє, до не власника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі, тобто витребування ТОВ «Форест Полісся-10» (позивач) у ОСОБА_1 (відповідач) рухомого майна, яке позивач вважає незаконно вибуло із його володіння і перебуває наразі у відповідача. Проте, позивач, грубо порушуючи норми п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, і зловживаючи процесуальними правами, за підставами позовної заяви завідомо безпідставно залучив відповідачами (сторонами) у спорі за віндикаційним позовом ТОВ «Автокапітал+» та ТОВ «Полісся-Техсервіс». Оскільки обидва вказаних товариства не є в разі вірного обрання способу захисту права та законно пред`явленому віндикаційному позові учасниками такого спору і не можуть бути залучені відповідачами, то є очевидним, що безпідставне залучення осіб відповідачами, а саме: ТОВ «Автокапітал+» та ТОВ «Полісся-Техсервіс» утворює штучність заявленого позову за участю саме цих осіб; такий позов має на меті зміни підсудності справи саме до Богунського районного суду м. Житомира, де зареєстроване одне із товариств, інакше при правильному визначенні кола відповідачів, а таким міг би бути лише ОСОБА_1 , який зареєстрований у м. Баранівці, то позов слід було подавати до Баранівського районного суду м. Житомира. Також, позивач не довів, позовні матеріали не заперечують підписання сторонами спірних договорів і так само не вказано протилежного, що спірні договори не були спрямовані на реальне настання правових наслідків. Із матеріалів справи вбачається, що згідно видаткової накладної від 25.08.2022р. ТОВ «Форест Полісся-10» як постачальник було передано ОСОБА_1 як одержувачу навантажувач фронтальний АМКАДОР352Л, заводський номер НОМЕР_4 , і при цьому згідно відповідної заяви до ГУ Держпродспоживслужби в Житомирській області як підстава для реєстрації навантажувача фронтального АМКАДОР 352Л вказується вищенаведена видаткова накладна; згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу покупець набуває право власності на транспортний засіб (KOEGEL SN24, VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ) з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу і сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору. Отже, ОСОБА_1 набув права власності на спірні транспортні засоби (машину), позивачем не доведено суперечність закону способу набуття ним права на вказане спірне рухоме майно, а відтак відсутні підстави для задоволення позову як в частині недійсності відповідних договорів, так й витребування майна з чужого незаконного володіння (том 1 а.с. 98-102).

Представник позивача адвокат Ліпська-Романченко Г.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, просила їх задовольнити. За словами представника позивача, ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем майна, ОСОБА_3 не мала повноважень на укладення договорів комісії. ОСОБА_3 ніякого відношення до майна, яке є предметом спору, не має. ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 і останній було відомо, що йдуть такі процеси. Витребування майна є основна вимога, а визнання договорів недійсними є похідною вимогою.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Якименко М.М. заперечив проти задоволення позову. Суду пояснив, що весь судовий процес ініційований за відсутності будь-яких законодавчих підстав для розгляду даної справи Богунським районним судом м. Житомира. Провадження здійснюється з порушенням правил підсудності. Обраний спосіб захисту в частині визнання недійсними договорів не є ефективним.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце цього засідання повідомлялись належним чином.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ТОВ «Форест Полісся-10» було створено згідно з рішенням засновників, яке оформлено протоколом №1 установчих зборів від 15.02.2010 року, засновниками і учасниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожній з яких належить 50% частки у статутному капіталі ТОВ «Форест Полісся-10». Цим же рішенням затверджено Статут товариства (том 1, а.с. 15-22).

Згідно з п. 4.1 Статуту ТОВ «Форест Полісся-10» є власником майна, переданого йому учасниками у власність; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних прибутків, у тому числі грошових коштів; іншого майна, набутого на підставах не заборонених законом.

Відповідно до п. 6.1. Статуту органами управління Товариства є загальні збори учасників; дирекція; ревізійна комісія.

Пунктами 6.9, 6.10 Статуту передбачено, що виконавчим органом Товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю є Дирекція. Дирекція вирішує всі питання діяльності Товариства, крім тих, які входять до компетенції загальних зборів учасників. Роботою Дирекції керує Генеральний директор, який призначається або обирається загальними зборами Учасників.

Пунктом 6.14.7 Статуту передбачено, що генеральний директор розпоряджається майном та оборотними засобами Товариства.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у справі №295/11015/22 за позовом ТОВ «Форест Полісся-10» до ОСОБА_1 , ТОВ «Автокапітал+» про визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння судом було встановлено, що на загальних зборах учасників ТОВ «Форест Полісся-10» генеральним директором товариства було обрано ОСОБА_4 , рішення було прийнято за участі учасників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 100% голосів. На підставі чого, 31.08.2022 року був виданий наказ №11 про призначення ОСОБА_4 на посаду генерального директора ТОВ «Форест Полісся-10» та були внесені відповідні записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Попереднім керівником ТОВ «Форест Полісся-10» був ОСОБА_1 .

Як у справі №295/11015/22, так і у справі №295/7297/24 судом також встановлено і не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , яка в свою чергу є однією із засновниць ТОВ «Форест Полісся-10», частка якої становить 50%.

31.08.2023 р. наказом генерального директора ТОВ «Форест Полісся-10» Муравської В.А. анульовано всі доручення, видані генеральним директором ТОВ «Форест Полісся-10» ОСОБА_1 (том 1, а.с. 44).

08.09.2022 р. між ТОВ «Автокапітал+» - Комісіонер, та ТОВ «Форест Полісся-10» - Комітент, в особі Юрчук С.М., яка діяла від імені Товариства на підставі документа, найменування якого в договорі відсутнє, від 18.08.2022 р., виданого директором ТОВ «Форест Полісся-10», укладено договір комісії №7990/22/8/009509, згідно якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки KOEGEL SN24, VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 (том 1, а.с. 38).

Згідно з пунктом 2.1.4 договору комісіонер не пізніше трьох робочих днів з моменту одержання від покупця відповідних коштів, як оплати за відчуження ТЗ, повинен виплатити комітенту належну йому частину цих коштів на виконання цього договору, окрім комісійної плати.

13.09.2022 р. між ТОВ «Полісся-Техсервіс» - Комісіонер, та ТОВ «Форест Полісся-10» - Комітент, в особі Юрчук С.М., яка діяла від імені Товариства на підставі доручення від 29.08.2022 року, укладено договір комісії №ПТС-383/05-62, згідно якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за винагороду здійснити для комітента від свого імені продаж техніки марки навантажувач фронтальний Амкодор 352Л (том 1, а.с. 30).

14.09.2022 р. між ТОВ «Форест Полісся-10» в особі Юрчук С.М. та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу №ПТС-383/05-62, за умовами якого ОСОБА_1 придбав навантажувач фронтальний Амкодор 352Л, 2008 року випуску, за ціною 150 000,00 грн. (том 1, а.с. 29).

Згідно з актом №ПТС-383/05-62 від 14.09.2022 року передачі-прийняття тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, ТОВ «Форест Полісся-10» в особі Юрчук С.М. передало, а ОСОБА_1 прийняв навантажувач фронтальний Амкодор 352Л, 2008 року випуску (том 1, а.с. 33).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 від 12.02.2013 р. власником навантажувача фронтального Амкодор 352Л, 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_4 , є ТОВ «Форест Полісся-10» (том 1, а.с. 35).

З відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області від 17.04.2024 року вбачається, що на день надання відповіді власником навантажувача фронтального марки Амкодор 352Л є ОСОБА_1 (а.с. 41). Указана обставина підтверджується також наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_1 (том 1, а.с. 245а).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. У діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (див. пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18)). Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем, та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21)).

Отже, право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване.

Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється з втратою ним цього майна.

Таким чином, у випадку якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, він може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням норм статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібний за змістом висновок сформулював Верховний Суд України у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Отже, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах.

Оскільки вимоги про визнання недійсними договорів комісії №7990/22/8/009509 від 08.09.2022 року, №ПТС-383/05-62 від 13.09.2022 року та визнання недійсним договору купівлі-продажу (комісії) №ПТС-383/05-62 від 14.09.2022 року відчуження транспортних засобів із застосуванням наслідків недійсності правочину не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідним майном, у вказаному конкретному випадку - транспортним засобом, така вимога не є нерозривно пов`язаною із вимогою про витребування такого майна із чужого незаконного володіння. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування транспортного засобу вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначених вище правочинів без порушення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на які вони спрямовані.

Подібні за змістом висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19), а також Верховним Судом у постанові від 21 липня 2025 року по справі № 750/18240/23 (провадження № 61-2171св25), де суд касаційної інстанції розглядав вимоги позивача про визнання недійсними договорів комісії та купівлі-продажу транспортного засобу, що були заявлені одночасно із вимогою витребування із чужого незаконного володіння автомобіля.

За наведених обставин в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів комісії, визнання недійсним договору купівлі-продажу (комісії) слід відмовити з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Встановлено, що укладаючи оспорювані договори комісії, ОСОБА_3 діяла від імені TOB "Форест Полісся 10". Зі змісту договорів комісії вбачається, що у тексті договорів не вказано документ, на підставі якого ОСОБА_3 мала право вчиняти продаж транспортних засобів, проте зазначені дати неназваних документів 18.08.2022 та 29.08.2022 року відповідно (том 1, а.с. 30, 38).

У ході судового розгляду також встановлено, що 31.08.2022 генеральним директором ТОВ «Форест Полісся-10» призначено ОСОБА_4 , яка того ж дня наказом анулювала всі доручення, видані генеральним директором ТОВ «Форест Полісся-10» Саксоніком М.М. (том 1 а.с. 44).

Виходячи із наведеного, суд вважає, що ОСОБА_3 станом на 08.09.2022 та 13.09.2022 року (підписант з боку ТОВ «Форест Полісся-10») не мала повноважень на підписання договорів комісії №7990/22/8/009509, укладеного між власником транспортного засобу ТОВ «Форест Полісся-10» в особі ОСОБА_3 і суб?єктом господарювання ТОВ «Автокапітал+» щодо транспортного засобу марки KOEGEL SN24, VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; та №ПТС-383/05-62, укладеного між власником транспортного засобу ТОВ «Форест Полісся-10» в особі ОСОБА_3 і суб?єктом господарювання ТОВ «Полісся-Техсервіс» щодо навантажувача фронтального Амкодор 352Л.

Доводи представника ОСОБА_1 , що позивач не надав доказів належності на праві власності ТОВ «Форест Полісся-2010» транспортного засобу KOEGEL SN24, VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , не заслуговують на увагу, оскільки як слідує зі змісту договорів комісії №7990/22/8/009509 від 08 вересня 2022 року та купівлі-продажу транспортного засобу №7990/22/8/004791 власником даного транспортного засобу до його відчуження було саме ТОВ «Форест Полісся-2010» (том 1, а.с. 38, 126). До того ж, представник відповідача у своєму відзиві наполягав на добросовісності дій учасників спірних правовідносин, що є однією із загальних засад цивільного законодавства та полягає у певному стандарті поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Крім того, судом звернуто увагу, що фактично транспортні засоби вибули з володіння позивача і були відчужені на користь його попереднього керівника ОСОБА_1 , договори комісії були укладені його донькою ОСОБА_3 , що сторонами не заперечувалось та фактично свідчить про недобросовісність таких дій. У свою чергу, одночасне відчуження двох транспортних засобів, які вибули з володіння працюючого підприємства, свідчить, що такі дії безумовно призвели до негативних наслідків зменшення майнових активів підприємства. Також, сторона відповідача не спростувала доводи позивача та не надала доказів на підтвердження оплати при купівлі-продажі спірних транспортних засобів. Крім того, відомості про керівника позивача наявні у відкритому доступі у відповідних реєстрах, а відтак проявивши обачливість і добросовісність представники комісіонерів TOB "Автокапітал+" та ТОВ «Полісся-Техсервіс» могли пересвідчитись, хто є керівником TOB «Форест Полісся-10» на момент укладення оспорюваних договорів комісії з метою перевірки достатніх повноважень на розпорядження майном позивача.

Вказані обставини можуть свідчити про недобросовісність дій сторін правочину щодо відчуження вартісних транспортних засобів KOEGEL SN24 та Амкодор 352Л на підставі договорів комісії (купівлі-продажу) за відсутності волі власника.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

На переконання суду, представник позивача з більшою переконливістю довела, що волевиявлення власника транспортних засобів TOB «Форест Полісся-10» не було спрямоване на укладення договорів комісії №7990/22/8/009509 від 08.09.2022 року з ТОВ «Автокапітал+» та №ПТС-383/05-62 від 13.09.2022 року з ТОВ «Полісся-Техсервіс», а згадані договори комісії не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ними, що виразилось в тому, що TOB «Форест Полісся-10» не отримало жодних грошових коштів від продажу транспортних засобів.

Вказані обставини свідчать про те, що право позивача на користування належними йому транспортними засобами було обмежено всупереч його волі, а в подальшому транспортні засоби за відсутності його волі відчужено фізичній особі, що дає цілком обґрунтовані підстави для застосування до спірних правовідносин приписів статті 388 ЦК України та задоволення позовних вимог ТОВ «Форест Полісся-10» про витребування транспортних засобів із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 .

Додатково, суд вважає за необхідне апелювати до постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19), в якій звернуто увагу, що кінцевий набувач не позбавлений можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до проміжного набувача, в якого придбав земельну ділянку, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 , з незаконного володіння якого витребовуються транспортні засоби, не позбавлений можливості відновити своє право, пред`явивши вимогу до особи, у якої він придбав рухоме майно, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України.

Подібні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 757/8602/22 (провадження № 61-8981св24).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Форест Полісся-10» із ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 960 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2-5, 10-13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» транспортний засіб KOEGEL SN24, VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10» навантажувач фронтальний АМКОДОР 352Л, заводський номер НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_9 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Форест Полісся-10» судовий збір в сумі 3 960 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Форест Полісся-10», адреса: Житомирська область, м. Баранівка, вул. Шевченка, 178, .

Відповідач 1: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Відповідач 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокапітал+», адреса: м. Житомир, вул. Грушевського, 91, .

Відповідач 3: ТОВ «Полісся-Техсервіс», адреса: Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Шевченка, 51/81, .

Дата складення повного судового рішення 26.01.2026.

Суддя