Житомирський апеляційний суд
Справа №291/785/23 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №291/785/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 28 березня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Митюк О.В. у смт Ружині,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача заборгованість станом на 19 січня 2023 року за договором про надання банківських послуг від 09 червня 2020 року б/н у сумі 34 899,25 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 31 461,05 грн; заборгованості за простроченими процентами 3 438,20 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала анкету-заяву від 09 червня 2020 року та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань із повернення отриманого кредиту утворилася зазначена вище заборгованість.

Заочним рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 28 березня 2024 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 31 461,05 грн. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись частково із заочним рішенням суду першої інстанції, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення в частині відмови у стягненні прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 3 438,20 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким проценти стягнути у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовуванні тим, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 09 червня 2020 року. В заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 09 червня 2020 року визначені основні умови кредитування, а саме: в п.1.3 - процентна ставка (43,2% річних для карт Універсальна); п.1.4 порядок повернення кредиту; п.1.5 наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Всі істотні умови кредитування (розмір процентів та неустойки) узгоджено у заяві про приєднання до Умов та правил надання послуг від 09 червня 2020 року. Наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог зі стягнення заборгованості за процентами.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду заочного рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, тобто в частині відмови у стягненні процентів за користування коштами, відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом на предмет його законності та обґрунтованості в цій частині.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 09 червня 2020 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується випискою за договором за період із 09 червня 2020 року по 24 січня 2023 року, довідками про кредитний ліміт та надання кредитної картки (а.с.12-24).

Вказана заява про приєднання до Умов та правил надання послуг містить умови щодо розміру процентної ставки 43,2% річних для карт Універсальна та 42% для карт Універсальна Gold, порядку повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та невиконання зобов`язань за договором, розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання 86,4% для карт Універсальна та 84% для карт Універсальна Gold. У заяві клієнтом надано згоду на використання простого електронного підпису, який може бути у вигляді: ОТП-пароль, QR- код, підпис стилусом на планшеті у відділенні банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» і у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах у мережі інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір тощо. Сторони погодили, що вони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження.

При здійсненні будь-якої операції та правочинів між сторонами за допомогою ОТП- паролю як простого електронного підпису, сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаним із електронними даними про будь-яку операцію або правочин, виключно за умови, підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або на сайті Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону клієнта.

До зазначеної заяви банк також долучив витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Як вже зазначалося вище, позивачем надано копію виписки по рахунку, яка відображає рух коштів по рахунку за період із 09 червня 2020 року по 24 січня 2023 року, отримання відповідачем коштів та розпорядження ними (а.с.12-14).

Із поданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) вбачається, що кредитний ліміт змінювався (а.с.15).

Відповідно до довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 надана кредитна картка: НОМЕР_1 , дата відкриття 09 червня 2020 року, термін дії 03/24, тип картки - картка «Універсальна» (а.с.16).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором від 09 червня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 19 січня 2023 року складає 34 899,25 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 31 461,05 грн; заборгованості за простроченими процентами 3 438,20 грн (а.с.9-11).

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні кредитного договору між сторонами не було узгоджено розміру процентів за користування кредитними коштами, а тому суд стягнув з відповідача лише тіло кредиту в розмірі 31 461,05 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги щодо стягнення заборгованості за простроченими процентами з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Встановлено, що ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг від 09 червня 2020 року, яка містить умови щодо розміру процентної ставки 43,2% річних для карт Універсальна та 42% для карт Універсальна Gold, порядку повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та невиконання зобов`язань за договором, розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання 86,4% для карт Універсальна та 84% для карт Універсальна Gold.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі №390/34/17 сформульований висновок, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській правовій максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася, про що розписалася у заяві. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст.634 ЦК України.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сторонами не погоджені умови договору щодо нарахування та сплати відповідачем процентів за користування наданими їй банком коштами.

Відповідно до доданого банком до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором від 09 червня 2020 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 19 січня 2023 року становить 34 899,25 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 31 461,05 грн; заборгованості за простроченими процентами 3 438,20 грн.

Розрахунок заборгованості містить розмір процентної ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по процентах, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.

ОСОБА_1 не спростований наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Разом із тим, відповідно до довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що ОСОБА_1 надана кредитна картка: - НОМЕР_1 , дата відкриття 09 червня 2020 року, термін дії 03/24, тип картки - картка «Універсальна».

Отже, у межах строку кредитування (дії кредитної карти) відповідач зобов`язалася, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування коштами.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості за простроченими процентами підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення вимог в цій частині у повному обсязі.

Згідно з частиною тринадцятою ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», то понесений позивачем судовий збір в судах першої та апеляційної інстанцій за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальній сумі 4 290,42 грн підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 частини шостої ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 28 березня 2024 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими процентами скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченими процентами в сумі 3 438 грн 20 коп. та судовий збір у сумі 4 290 грн 42 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої ст.389 ЦПК України.

Головуюча Судді: