ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/138/26Головуючий по 1 інстанції
Справа №709/1525/25 Категорія: Романова О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Черкаси :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів Новікова О.М., Карпенко О.В., Фетісової Т.Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 , обгрунтовуючи його тим, що 11 грудня 2024 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області було видано судовий наказ, яким із позивача на користь ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 листопада

2024 року.

Пізніше, 12 червня 2025 року, Святошинським районним судом м. Києва у справі

№ 759/7685/25 було ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь третьої особи у справі - ОСОБА_3 аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу).

Таким чином, в даний час позивач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей. Сукупний розмір стягнень за двома виконавчими документами становить 7/12 заробітку (доходу) позивача, що перевищує 58 % такого доходу. Такий розмір аліментів не відповідає вимогам законодавства та порушує баланс між інтересами дітей, оскільки ставить їх у нерівне матеріальне становище.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено. Суд вказав, що той факт, що позивач має на утриманні ще двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення сина ОСОБА_5 та суперечитиме його інтересам.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та задовольнити його позовні вимоги.

Вказує, що суд першої інстанції, встановивши, що зміна матеріального або сімейного стану є самостійними підставами для зміни розміру аліментів, фактично проігнорував зміну сімейного стану позивача як підставу для задоволення позову.

Зазначає, що його сукупний розмір стягнень становить 7/12 (1/4+1/3) заробітку (доходу) позивача, що перевищує 58% його доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, на трьох і більше дітей аліменти стягуються у розмірі 1/2 частини (50%) заробітку (доходу) платника.

Судом не було враховано, що фактично стягуваний розмір аліментів (7/12) є незаконним, оскільки перевищує встановлений законом орієнтовний максимум на трьох дітей.

Висновок суду про те, що зміна сімейного стану не є безумовною підставою та вимагає доведення погіршення майнового становища, суперечить обставинам даної справи. Виникнення обов`язку утримувати ще двох дітей автоматично призвело до погіршення майнового стану позивача, оскільки його дохід тепер розділяється на більшу кількість утриманців.

Отже зміна сімейного стану у цьому контексті є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, ОСОБА_3 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та доходу не має, що також підтверджує погіршення матеріального становища позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Встановлено, що позивач є батьком трьох дітей ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 (мати ОСОБА_4 ), що підтверджується актовим записом про народження (а.с. 10), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мати ОСОБА_3 ), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (мати ОСОБА_3 ), що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 15 грудня 2018 року (а.с. 11) та серії НОМЕР_2 від 18 березня 2025 року (а.с. 12).

Судовим наказом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2024 року у справі № 695/4333/24 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року у справі №759/7685/25 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 квітня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7 9).

Позивач будь-яких інших належних доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів за судовим наказом не надав.

Відомостей матеріального становища відповідачки ОСОБА_7 матеріали справи не містять.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України. Встановивши, що, позивач є особою працездатного віку, будь-яких інших належних доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів не надав, а факт народження двох дітей в повторному шлюбі не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, дійшов висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі, раніше визначеному судовим рішенням, яке набрало законної сили.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України (зміна розміру аліментів) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану когось із двох (платника аліментів або одержувача), погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, або сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому ці підстави мають настати після ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки таке рішення вже набрало законної сили і встановлені цим рішенням суду обставини, а також обставини, які існували на час його ухвалення, не можуть бути переоцінені у іншій справі, яка розглядається пізніше.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У правовідносинах між сторонами спору стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за судовим наказом від 11 грудня 2024 року.

Згідно з ч. 1 статті 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При цьому ч. 2 ст. 182 передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 гривень.

Положеннями ст. 1 Закону України « Про охорону дитинства» прожитковий мінімум » поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Однак, цей розмір є мінімальною межею. Максимальна межа, навпаки, не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.

При вирішенні спору, якщо частка аліментів перевищує мінімальну прожиткову гарантію (прожитковий мінімум) слід виходити із критеріїв достатності, необхідності розміру аліментів та потреб дитини.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилається на те, що на його утриманні перебуває ОСОБА_3 , оскільки знаходиться у декретній відпустці, та двоє доньок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , народжених у шлюбі з ОСОБА_3 , і відповідно з позивача стягуються аліменти на цих дітей також.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, вважає, що суд першої інстанції мав врахувати положення ст. 182 СК України щодо зміни сімейного стану позивача і народження дитини у повторному шлюбі, а також те, що визначений розмір аліментів на рівні 1/4 частини від заробітку на одну дитину призводить до дисбалансу матеріального забезпечення інших двох дітей, народжених у повторному шлюбі і після стягнення аліментів на старшого сина. Враховуючи рівність прав дітей на матеріальне утримання від одного батька, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений раніше розмір аліментів на дитину підлягає зміні. Тому наявні підстави для його зменшення до 1/6 частини.

Вказане відповідає висновку Верховного суду у справі № 682/2454/22 від 10.10.2023, де зазначає, що народженням дитини у другому шлюбі, відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22).

На переконання колегії суддів, саме 1/6 частина розміру аліментів, забезпечуватиме потреби неповнолітнього ОСОБА_5 , 2015 року народження, буде достатнім для його розвитку, а також не буде надто обтяжливим для платника аліментів.

Апеляційний суд звертає увагу, що у майбутньому у разі настання обставин, передбачених ст. 192 СК України одержувач аліментів не обмежена у праві звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу, слід здійснити розподіл судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Так, позивачем при подачі позовної заяви було сплачено 1211 грн. 20 коп. судового збору, а за подачу апеляційної скарги - 1816 грн. 80 коп. Оскільки відповідач ОСОБА_7 звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Тому ОСОБА_1 слід компенсувати за рахунок держави сплачений ним судовий збір в суді першої та апеляційної інстанцій в загальній сумі 3028 грн. (1211,20 +1816,80) відповідно задоволених вимог позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись, ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі судового наказу, виданого Чорнобаївський районним судом Черкаської області від 11 грудня 2024 року у справі № 695/4333/24, з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Компенсувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 3028,00 грн. за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: