Справа № 930/107/26
Провадження №2-н/930/6/26
У Х В А Л А

19.01.2026 року м. Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Войницька Т.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів боржника, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Ознайомившись з заявою про видачу судового наказу та доданими до неї документами суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Така ж можливість передбачена ч. 5ст. 183 СК України, а саме: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Зі змісту наведених норм вбачається, що із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину може звернутися той із батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто заявник має надати відповідний доказ проживання з дитиною.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, в обґрунтування своїх вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, заявниця посилається на те, що діти проживають разом із нею, але в матеріалах заяви такий доказ відсутній. Зокрема, суду не надана довідка про склад сім`ї, видана компетентним органом або довідка про реєстрацію місця проживання, яка підтверджує, що діти, на утримання яких стягувач просить стягнути аліменти, проживають разом зі стягувачем.

Тобто, заявницею до заяви про видачу судового наказу не надано належних доказів, що діти проживають з нею, що є передумовою для звернення до суду з відповідною заявою.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2023 у справі № 562/304/22 зазначив, що підтвердження проживання дитини зі стягувачем є ключовим для встановлення безспірності вимоги в наказному провадженні.

Враховуючи, що наказне провадження є самостійним і спрощеним (усіченим) видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, наявність документу, що підтверджує місце проживання дитини саме із заявником у справах про стягнення аліментів на дитину є обов`язковою.

При цьому суд також враховує, що особливістю наказного провадження є безспірність вимоги і відповідні обставини мають підтверджуватись належними доказами (п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України).

Відповідно до п.8 ч.1ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з ч.2ст.165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

На підставі ч.1ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,2-1,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного та керуючись п.8 ч.1 ст.165, ч.1 ст.166, ст.ст.260-261, ч.5 ст.272, п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України, ч.3ст.180 СК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,2-1,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.Є. Войницька