Справа № 462/1177/25
пр.№ 2/464/265/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Рейман В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, поданим представником ОСОБА_2 , до відповідача Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лавриків Жовківського р-ну Львівської обл., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Синьківка Куп`янського р-ну Харківської обл., є її батьком, внести зміни до актового запису №3678 від 13.07.1996 про її народження, зазначивши відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лавриків Жовківського р-ну Львівської обл., а також змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.06.1996 позивач народилась у м. Львові, про що 13.07.1996 відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому складено відповідний актовий запис за №3678 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Згідно з даними вказаного актового запису, батьком позивача є ОСОБА_6 , запис про якого був здійсненим зі слів матері на підставі ст. 135 СК України, хоча її біологічним батьком є ОСОБА_3 . Впродовж життя, позивач спілкувалась з останнім, цікавилась його життя, проте ОСОБА_3 не мав наміру ані добровільно, ані в судовому порядку визнати факт батьківства. Після 24.02.2022 ОСОБА_3 був мобілізований до лав ЗСУ для проходження військової служби у складі військової частини НОМЕР_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 останній загинув на бойових позиціях внаслідок ворожого обстрілу у н. п. Синьківка Куп`янського р-ну Харківської обл., за фактом чого внесено відомості до ЄРДР за №0002431 за ч. 1 ст. 115 КК України, розпочато досудове розслідування та на підставі поданої заяви позивача визнано потерпілою. Крім того, в межах вказаного кримінального провадження, проведено молекулярно-генетичну експертизу, в розпорядження якої надано зразки букального епітелію ОСОБА_1 та загиблого ОСОБА_3 . Висновком СМЕ ЛОБСМЕ №420/2024-мг від 30.10.2024 встановлено, що ОСОБА_3 може бути біологічним батьком ОСОБА_1 , ймовірність батьківства складає 99,9999%. У зв`язку з наведеним, позивач звернулась до відділу реєстрації з метою внести зміни до актового запису про її народження, проте їй було відмовлено у задоволенні заяви. Крім того, 15.11.2024 ОСОБА_1 , вважаючи себе донькою ОСОБА_3 , звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, проте, за відсутністю необхідних правовстановлюючих документів, у зв`язку із чим неможливістю встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3 , їй було рекомендовано звернутись до суду. Враховуючи наведене та те, що факт батьківства підтверджується відповідним висновком експерта, просить позов задовольнити та внести зміни до актового запису про народження.

22.08.2025 через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, подані представником Міністерства оборони України Матяшуком В.К., відповідно до яких, покликаючись на положення ст. ст. 125, 126, 134 СК України, зазначає, що з моменту народження позивача ані батько, ані матір з заявами про внесення змін до актового запису про народження дитини, а саме про походження дитини від батька, не звертались, відтак позивачем не обґрунтовано причин неподання заяви про батьківство та підстав невнесення відомостей про справжнього батька з моменту народження дитини. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц, стверджує, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Вважає, що позивач не подано усі належні докази, які б підтверджували факт визнання батьківства загиблим щодо заявника, зокрема, автобіографію загиблого, наказ про виключення зі списків військової частини, обліково-послужну картку загиблого, тощо.

04.11.2025 до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Вандзьо О.Б., відповідно до яких просить при розгляді справи врахувати положення щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також положення ст. ст. 128, 130 СК України, та те, що встановлення батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів, які засвідчують походження дитини від певної особи.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2025 у відкритті провадження у справі відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19.05.2025 ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2025 скасовано, справу направлено до Залізничного районного суду м. Львова для продовження розгляду.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.06.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.07.2025 цивільну справу передано на розгляд Сихівському районному суду м. Львова за підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15.10.2025 залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, витребувано у Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідні докази.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 18.12.2025 у задоволенні клопотання представника третьої особи Міністерства оборони України Матяшука В.К. про залучення до участі у справі третіх осіб та витребування доказів відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, від останнього надійшла заява про проведення розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити.

Представник третьої особи Міністерства оборони України Матяшук В.К. в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, у задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, представник третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином.

Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом ст. 51 Конституції України, ч. ч. 2, 3 ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (ч. ч. 1, 2 ст. 128 СК України).

За змістом ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений, зокрема, самою дитиною, яка досягла повноліття.

Статтею 130 СК України визначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Верховний Суд в постановах від 31 січня 2024 року в справі №752/13549/22, від 13 вересня 2023 року в справі №552/4291/22 виснував, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).

Згідно із я. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

При дослідженні доказів, судом встановлено наступне.

ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Львові, про що 13.07.1996 відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому зроблено відповідний актовий запис за №3678. Відомості про батьків: ОСОБА_6 батько, ОСОБА_8 мати. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

У зв`язку з державною реєстрацією шлюбу, ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Синьківка Куп`янського р-ну Харківської обл.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом загибелі ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у н. п. Синьківка Куп`янського р-ну Харківської обл. на бойових позиціях внаслідок ворожого обстрілу, 23.09.2024 до реєстру внесено відомості за №0002431 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження на підставі постанови органу досудового розслідування від 28.10.2024 призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, для проведення якої залучено експертів КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ».

Так, згідно з висновком експерта №420/2024-мг, складеним 30.10.2024 судовим експертом-імунологом КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» ОСОБА_10 , яка була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, порівняльним аналізом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ймовірність батьківства складає 99,9999%.

Позивач ОСОБА_1 , допитана в судовому засіданні як свідок, надала показання про те, що з народження її вихованням займалась мати ОСОБА_11 , оскільки рідний батько, яким є ОСОБА_3 , їх залишив. Вперше зустрілась з батьком приблизно у віці 8-9 років. Зазначила, що протягом всього часу виявляла бажання спілкуватись з рідним батьком, проте останній не бажав підтримувати з нею зв`язок, в добровільному порядку визнавати батьківство відмовлявся. Уже в дорослому віці запросила ОСОБА_3 на весілля, проте останній не прийшов. В подальшому дізналась, що батько долучився до лав ЗСУ та проходить військову службу, відтак мала намір з ним поспілкуватись, проте не встигла, оскільки загинув. Про обставини смерті батька дізналась від бабусі. За вказаним фактом працівниками поліції відкрито кримінальне провадження, в межах якого проведено судову молекулярно-генетичну експертизу, результати якої підтвердили, що ОСОБА_3 є дійсно її біологічним батьком.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні надала показання про те, що є матір`ю позивача. Так, зазначила, що познайомилась з ОСОБА_3 , будучи у17-річному віці, у них зав`язались відносини, почали проживати з ним спільно як пара, дізналась про вагітність. На 8-му місяці її вагітності, ОСОБА_3 попав у дорожньо-транспортну пригоду. ОСОБА_1 народилась, коли останній перебував на реабілітації внаслідок згаданої події, після чого повідомив її, що не може бути її чоловіком, причини такого рішення не повідомив. Очікувала, що останній змінить думку та разом із нею звернеться до органів державної реєстрації для складення актового запису про народження їх дитини, проте їй довелось самостійно здійснювати таку реєстрацію, відтак відомості до актового запису про батька дитини записали за її вказівкою. Таким чином, доньку з народження виховувала самостійно, очікувала, що ОСОБА_3 повернеться до них, проте останній такого бажання за життя не виявив, жодного разу не навідувався до них, спілкування не підтримував.

Враховуючи вищенаведене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, беручи до уваги досліджений висновок судової молекулярно-генетичної експертизи, приходить до висновку, що батьківство ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є доведеним належними, допустимими та достатніми доказами, у зв`язку із чим існують достатні підстави для встановлення факту, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лавриків Жовківського р-ну Львівської обл., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Синьківка Куп`янського р-ну Харківської обл., є батьком позивача.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною 2 ст. 16 ЦК України.

Крім того, як зазначено вище, відповідно до ст. 128 СК України батьківство щодо дитини визнається за рішенням суду на підставі позову про визнання батьківства.

Зважаючи на те, що в силу частини 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, а ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.11.2024 у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення, факту, що має юридичне значення, тобто в порядку окремого провадження, відмовлено у зв`язку із наявністю спору про право, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом визнання батьківства, а не встановлення його факту.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

З урахуванням наведеного положення, позовні вимоги позивача про внесення змін до актового запису про народження дитини слід задовольнити, зазначивши відомості про батька позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лавриків Жовківського р-ну Львівської обл., громадянин України, а також змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 89, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лавриків Жовківського р-ну Львівської обл., громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Синьківка Куп`янського р-ну Харківської обл., є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Львів, громадянки України.

Внести зміни до актового запису про народження №3678, зробленого 13.07.1996 відділом реєстрації громадянського стану Львівського міськвиконкому, зазначивши відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лавриків Жовківського р-ну Львівської обл., громадянин України, та змінивши прізвище дитини на « ОСОБА_5 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 27 січня 2026 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Відповідач: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: м. Львів, вул. І. Франка, 157, ;

Третя особа: Міністерство оборони України, місцезнаходження: м. Київ, пр-т Повітряних Сил, 6, ;

Третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, .

Головуюча Сабара Л.В.