Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2099/13-ц Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 68 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 278/2099/13-ц за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Бардошевської Тетяни Ігорівни до ( ОСОБА_2 , заінтересована особа: Житомирський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

у цивільній справі № 278/2099/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на малолітню дитину,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бардошевської Тетяни Ігорівни на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Дубовік О.М. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 13 серпня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі цього рішення 29 серпня 2013 року було видано виконавчий лист.

У липні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бардошевська Т.І. подала заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви представник вказувала, що рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2018 року ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

У подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що неповнолітнього ОСОБА_4 на підставі рішення Богунського районного суду міста Житомира від 15 вересня 2022 року було усиновлено та внесено зміни до актового запису про народження дитини.

Посилаючись на норми статей 197 та 232 СК України, представник вважає, що обов`язок заявника, як батька сплачувати аліменти після усиновлення дитини припинився.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі адвокат Бардошевська Т.І. просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи.

Представник зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки факту усиновлення, обмежившись лише посиланням на позбавлення батьківських прав, та не застосував положення статті 232 СК України, яка прямо передбачає припинення майнових прав та обов`язків.

Вказує, що місцевий суд не оцінив в якості доказів відповіді на запити Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Зокрема, із них убачається, що відомості про дитину - ОСОБА_4 , на утримання якого стягуються аліменти згідно виконавчого листа, відсутні в державних реєстрах.

З огляду на зазначене, видається незрозумілим, як може виконуватись рішення суду про стягнення аліментів на дитину, відомостей про яку не існує.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

У судовому засіданні представник Бардошевська Т.І. апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити та надала пояснення, які відповідають доводам поданої скарги.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок батька щодо утримання дитини не може бути припинений у зв`язку з позбавленням боржника батьківських прав, а доводи, які викладені у заяві не можуть бути законною підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Судом установлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 13 серпня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

29 серпня 2013 року на підставі цього рішення було видано виконавчий лист.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2018 року у справі №272/1308/18 ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.55).

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року № 752/8103/13-ц (61-6892св23), суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими (далі ЄДРСР).

Колегією суддів після перевірки відомостей, які містяться в ЄДРСР, встановлено наступне.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 15 вересня 2022 року у справі 295/4321/22 оголошено громадянина України (особа не розголошується), усиновлювачем дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомира, громадянина України.

Внесено зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №1615, складеного 11 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, а саме: вказано батьком дитини - громадянин України (особа не розголошується); змінено прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на «(не розголошується); змінено по батькові дитини з « ОСОБА_7 » на « (не розголошується)».

Анульоване свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 , видане 11 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції та видати нове свідоцтво про народження.

Відповідно до частини 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

З моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням (частина 1 статті 232 СК України).

Згідно частини 3 статті 232 СК України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням.

Колегія суддів, зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що з моменту усиновлення припиняються особисті немайнові та майнові права й обов`язки між дитиною та її батьками за походженням, у тому числі обов`язок щодо утримання дитини.

Таким чином, після усиновлення особа не є належним суб`єктом аліментного обов`язку, правова підстава для подальшого примусового виконання рішення відпадає.

З урахуванням того, що внаслідок усиновлення дитини іншою особою відповідно до статті 232 СК України припинився обов`язок заявника щодо її утримання, подальше примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів є безпідставним.

Відповідно до частини 2 статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У даному випадку правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню немає.

У той же час, суд першої інстанції не звернув увагу на положення частини 4 статті 273 ЦПК України, якою передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, ефективним способом захисту інтересів ОСОБА_1 може бути подання позову про припинення виконання судового рішення, а не визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, проаналізувавши зібрані по справі докази та встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції у відповідності до положень пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України зміні із викладенням мотивувальної частини судового рішення в іншій редакції.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бардошевської Тетяни Ігорівни задовольнити частково.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 08 січня 2026 року.