УХВАЛА

22 січня 2026 року

м. Київ

справа № 670/165/25

провадження № 61-823ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» про зобов`язання нарахувати та сплатити орендну плату з врахуванням пені та індексації, розірвання договорів оренди землі, визнання бездіяльності незаконною, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» (далі - ТОВ «Енселко Агро») належним чином нарахувати та сплатити орендну плату за землю за 2024 рік з врахуванням пені та трьох процентів річних за прострочення платежів та індексації;

розірвати договори оренди земельних ділянок, кадастрові номери: :08:004:0116 та :08:004:0114;

визнати бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на звернення від 14 серпня 2024 року незаконною;

стягнути 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2025 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ТОВ «Енселко Агро» на користь ОСОБА_1 116,27 грн інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Стягнено з ТОВ «Енселко Агро» на користь ОСОБА_1 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

У січні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року.

У касаційній скарзі заявниця, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про строкові платежі і видачі ціна позову визначається сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки.

Також, за змістом пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

У позовах, що складаються з кількох самостійних вимог ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 176 ЦПК України).

Предметом позову в цій справі є: зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити орендну плату за землю за 2024 рік з врахуванням пені та трьох процентів річних за прострочення платежів та індексації; розірвання договорів оренди земельних ділянок, кадастрові номери: :08:004:0116 та :08:004:0114; визнання бездіяльності відповідача незаконною; стягнення 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до змісту судових рішень розмір орендної плати за 2024 рік з врахуванням індексу інфляції за вказаний календарний рік складає 6 832,34 грн за кожну земельну ділянку з врахуванням 116,27 грн інфляційних втрат та трьох процентів річних, розрахованих судом першої інстанції.

Отже ціна позову в цій справі складає 74 774,99 грн (6 832,34 х 2 (орендна плата за дві земельні ділянки) + 6 832,34 х 6 (сукупність платежів за три роки за кожну земельну ділянку) + 20 000 + 116,27).

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двадцяти трьох розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (74 774,99 / 3 328,00), та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 та пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Отже, рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2025 року та постанова Хмельницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справах незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двадцяти трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Переглядаючи справи в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявниця подала касаційну скаргу на судові рішення у справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двадцяти трьох розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» про зобов`язання нарахувати та сплатити орендну плату з врахуванням пені та індексації, розірвання договорів оренди землі, визнання бездіяльності незаконною, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявниці.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

О. В. Ступак