печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Зінченко І.І.,

за участю:

представника стягувача: Короля Д.В.,

представника боржника: не з`явився,

представника заінтересованої особи: ОСОБА_5,

приватного виконавця: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника стягувача - адвоката Король Дмитра Володимировича про накладення арешту на грошові кошти в порядку виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Федерації велосипедного спорту України про стягнення грошових коштів за договором фінансової позики, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Король Дмитро Володимирович, який діє в інтересах стягувача ОСОБА_1 (далі - стягувач, ОСОБА_2 ), звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою, в якому представник просить накласти арешт на рахунок НОМЕР_1 Громадської спілки «Українська федерація велосипедного спорту» () (далі - заінтересована особа, ГО «УФВС»), в межах суми 808 608,48 грн.

В обґрунтування заяви про накладення арешту на грошові кошти в порядку виконання судового рішення представник стягувача зазначив, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24.10.2022 року у справі № 757/52247/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Федерації велосипедного спорту України (далі - боржник, ФВСУ) про стягнення грошових коштів за договором позики, позовні вимоги задоволено повністю. Постановою Київського апеляційного суду від 01.05.2024 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги Федерації велосипедного спорту України на рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24.10.2022 року по справі № 757/52247/19-ц, апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_3 закрито. Для виконання зазначеного судового рішення у примусовому порядку Печерським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 757/52247/10-ц від 23.12.2023 року. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни (далі - Приватний виконавець Фесик М.О.) від 16.01.2024 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2. Постановою Приватного виконавця Фесик М.О. від 16.01.2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 накладено арешт на грошові кошти ФВСУ. Станом на день звернення представника стягувача з даною заявою, посадовими особами Федерації велосипедного спорту України судове рішення не виконано та ними вчиняються дії, направлені на неможливість його виконання у примусовому порядку. Так, грошові кошти у вигляді членських внесків членів Федерації велосипедного спорту України та від інших осіб, з метою унеможливлення їх стягнення у примусовому порядку, сплачуються на поточний рахунок іншої юридичної особи Громадська спілка «Українська федерація велосипедного спорту» (), що підтверджується інформацією з поточних рахунків, яка отримана на вимогу Приватного виконавця Фесик М.О., що в свою чергу порушує право стягувача щодо стягнення на його користь суми заборгованості відповідно до рішення суду.

02.12.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва в підсистемі «Електронний суд» від Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни надійшла заява про проведення судового засідання без її участі.

04.12.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва в підсистемі «Електронний суд» від представника заінтересованої особи Громадської спілки «Українська федерація велосипедного спорту» - адвоката Раєцького Андрія Олександровича надійшли заперечення проти заяви про накладення арешту на грошові кошти, відповідно до яких останній заперечив проти задоволення заяви та зазначив, що ГО «УФВС» не є боржником перед Федерацією велосипедного спорту України, представник заперечує проти наявності такої заборгованості, а також зазначає, що відсутнє будь-яке рішення щодо стягнення на користь боржника коштів, а тому на його рахунки не можуть накласти арешт у порядку ч. 5 ст. 440 ЦПК України. 12.12.2025 року відповідні заперечення передано головуючому судді Григоренко І.В.

23.12.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва в підсистемі «Електронний суд» від Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни надійшла заява про проведення судового засідання без її участі.

В судове засідання 15.01.2026 року з`явились представник стягувача ОСОБА_4 та представник заінтересованої особи ОСОБА_5

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні представник стягувача Король Д.В. підтримав заяву про накладення арешту на грошові кошти та просив суд задовольнити її.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти заяви про накладення арешту на грошові кошти та просив суд відмовити в її задоволенні.

Дослідивши та оцінивши подані письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення справи по суті, суд вважає, що заява стягувача про накладення арешту на грошові кошти не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24.10.2022 року у цивільній справі №757/52247/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Федерації велосипедного спорту України про стягнення грошових коштів за договором позики, позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Федерації велосипедного спорту України на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання фінансової позики № 24/04/2014 від 24.04.2014 року у розмірі 4 996 974,10 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 9 605 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 01.05.2024 року було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги Федерації велосипедного спорту України на рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24.10.2022 року по справі №757/52247/19-ц, апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_3 закрито.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик М.О. від 16.01.2024 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 щодо примусового виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 24.10.2022 року у цивільній справі №757/52247/19-ц.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик М.О. від 16.01.2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 накладено арешт на грошові кошти Федерації велосипедного спорту України.

Стягувач просить суд накласти арешт на рахунок Громадської спілки «Українська федерація велосипедного спорту», оскільки відповідно до банківської виписки ГС «УФВС» отримано від ФВСУ в якості оплати членських внесків, плати за ліцензії, інших оплат від фізичних осіб у розмірі 808 608,48 грн.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 440 ЦПК України, за заявою стягувача суд може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах)/електронних гаманцях чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Відповідно до постанови від 17.09.2024 року у справі № 755/2711/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що аналогом ст. 440 ЦПК України є ст. 336 ГПК України. Так, суд зазначив наступне: «Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначений у статті 440 ЦПК України. Суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили (частина перша статті 440 ЦПК України). У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником. Звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є підставою для визнання виконавчого документа, за яким боржник виступає стягувачем, таким, що не підлягає виконанню в розмірі стягнутої суми (частини восьма, дев`ята статті 440 ЦПК України). Аналогічні положення є у статті 336 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 910/7023/19 (провадження № 12-146гс19)). За змістом статті 53 Закону України «При виконавче провадження» та статті 336 ГПК України спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій виключно з метою фактичного виконання рішення суду. Положення зазначених статей не є імперативними. У суду є повноваження обирати між альтернативами підстав відмови або задоволення заяви. Предметом дослідження під час розгляду останньої відповідно до статті 336 ГПК України має бути наявність заборгованості, підтвердженої доказами, зокрема відповідним рішенням суду, та беззаперечність заборгованості особи, якій належать кошти, на які просять звернути стягнення (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 листопада 2023 року у справі № 913/869/14).».

Таким чином, законодавцем встановлено вимогу для накладення арешту на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах)/електронних гаманцях чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, а саме наявності однієї з двох обов`язкових обставин: заборгованості перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

В свою чергу, згідно з матеріалами справи, представником ГС «УФВС» заперечується наявність заборгованості перед боржником. Таким чином, відсутня неоспорювана заборгованість ГС «УФВС» перед божником - ФВСУ.

Крім того, у матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена копія судового рішення, що підтверджує наявність заборгованості ГС «УФВС» перед божником - ФВСУ.

Отже, відсутність вказаних обставин унеможливлює застосування ч. 5 ст. 440 ЦПК України щодо коштів ГС «УФВС» у вказаному виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Як визначено у ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, заява представника стягувача - адвоката Король Дмитра Володимировича про накладення арешту на грошові кошти в порядку виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Федерації велосипедного спорту України про стягнення грошових коштів за договором фінансової позики є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника стягувача - адвоката Король Дмитра Володимировича про накладення арешту на грошові кошти в порядку виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Федерації велосипедного спорту України про стягнення грошових коштів за договором фінансової позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 22.01.2026 року.

Суддя І.В. Григоренко