Справа № 307/4069/25
Провадження № 2/307/1451/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Рішко О.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», в інтересах якого діє представник Савченко Тетяна Олексіївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», в інтересах якого діє представник Савченко Т.О., звернулися в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивують тим, що 03.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03.07.2020-010001732 відповідно до умов якого, товариство надало ОСОБА_1 фінансовий кредит в розмірі 8000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 , зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Зазначений договір був підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону ОСОБА_1

28.03.2025 року між ТОВ «Споживчий цент» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № СЦ-28.03.2025. Відповідно до Переліку №1 від 28.03.2025 року до договору факторингу № СЦ-28.03.2025 від 28.03.2025 року ТОВ «Новий Колектор» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13600,00 грн., з яких: 8000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5600,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Позивач зазначає, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Однак всупереч вимогам кредитного договору ОСОБА_1 не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював погашення кредитної заборгованості.

На підставі наведеного, посилаючись на положення ст.ст. 509, 512, 516, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 628, 634, 638, 641, 642, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», просить стягнути з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», суму заборгованості за Кредитним договором № 03.07.2020-010001732 в розмірі 13600 грн. та 2 422,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

04.12.2025 року представник відповідача Онуфрій Д.В. надіслав до суду відзив, у якому вказує, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, визнають частково, підтримують в частині сплати 8000,00 грн. заборгованість по кредиту та суму судового збору: 2422,40 грн. Проти інших вимог заперечуємо та просять суд відмовити у їх задоволенні. Вважають, що позивач нарахував відсотки з порушенням вимог договору та Закону, оскільки позивач самостійно застосував саме таку відсоткову ставку без повідомлення.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив у разі відсутності представника позивача, провести розгляд справи без його участі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилася, у відзиві просять суд справу розглянути у їх відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 03.07.2020-010001732 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 8000 грн.

Відповідно до заявки відповідач підтвердив, що одночасно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 03.07.2020-010001732 від 03.07.2020, з якими попередньо уважно ознайомився.

Умовами договору передбачено, що сума кредиту - 8000,00 грн., строк, на який надається кредит - 14 дні, ставка «Короткий кредит» фіксована незмінна у розмірі 28% за користування кредитом, ставка «Довгий кредит» - 70% за користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.

З пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) вбачається, що кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до п.4.1 договору позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечить чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця.

Відповідач підтвердив укладення кредитного договору шляхом підписання та укладення договору. На номер мобільного телефону відповідача було надіслано одноразовий ідентифікатор 6L 157.

З карточки боржника за договором № 03.07.2020-010001732 за період з 03.07.2022 по 27.03.2025 вбачається про зарахування грошових коштів у розмірі 8000,00 грн.

28.03.2025 року між ТОВ «Споживчий Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № CЦ-28.03.2025. У відповідності до умов цього договору, а саме п 2.1. передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту ціну продажу в сумі, передбаченій п. 3.2. цього договору, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитним договором в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. З дати відступлення права вимоги, клієнт перестає бути стороною за кредитним договором, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за кредитним договором та набуває всіх прав за ним.

Відповідно до цього договору, ТОВ «Споживчий Центр» передала ТОВ «Новий Колектор» за плату належні йому права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 03.07.2020-010001732 від 03.07.2020 року про, що зазначено в Переліку №1 до договору факторингу.

Актом прийому - передачі реєстру боржників №1 від 28.03.2025 за договором факторингу № СЦ-280325-15 від 28.03.2025 року вбачається, що від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників і фактор набув статусу кредитора відносно боржників згідно Переліку №1 до договору.

Згідно переліку №1 додатку №2 до договору факторингу № СЦ-280325-15 від 28.03.2025 року, боржником зазначено відповідача ОСОБА_1 , як сторону кредитного договору № 03.07.2020-010001732 з сумою заборгованості за основним боргом - 8000,00 грн. та заборгованості за відсотками 5 600,00 грн.

Згідно довідки простроченої заборгованості за кредитним договором № 03.07.2020-010001732 від 03.07.2020 року станом на 15.10.2025 року становить 13600,00 грн., з яких 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 5600 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Вказана сума заборгованості відповідає умовам договору.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційнотелекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційноправові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційнотелекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 ч.1 п.3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч. 3 - 5 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційнотелекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційнотелекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно вимог ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошовї суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Під час розгляду справи встановлено, що заявка, договір про надання кредиту, пропозиції укласти договір та прийняття пропозицій щодо укладення договору в яких визначені, у тому числі, період користування коштами, процентна ставка, відповідальність сторін, зокрема наслідки прострочення виконання зобов`язань за договором і порядок таких нарахувань підписані електронним підписом відповідача, тобто судом враховано, що сторонами погоджено процентні ставки за користування кредитними коштами.

Підписавши вказані документи та кредитний договір відповідачка добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України одним із основоположних принципів цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Судом досліджені надані позивачем докази видачі відповідачу кредиту, користування ним кредитними коштами, що доведено карточкою боржника.

Наведене узгоджується з висновком висловленим Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц.

Матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором в розмірі 13600.00 грн., як і договором факторингу, який є чинним, доказів погашення заборгованості ні позивачу, ні попереднім кредитодавцям відповідачем не надано, а тому вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», про стягнення з відповідача заборгованості підлягає до задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір сплаченого Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Новий колектор» судового збору у сумі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, сорок копійок).

На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1082, ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282, 416, 417 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», суму заборгованості за кредитним договором № 03.07.2020-010001732 від 03.07.2020 року в розмірі 13600 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять два гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий: В.В.Чопик