У х в а л а

23 січня 2026 року

м. Київ

Справа № 275/891/21

Провадження № 61-3929ск25

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився з касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник)

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 15 грудня 2023 року, постанову Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2024 року й ухвалу цього суду від 29 липня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Брусилівської селищної ради Житомирської області за участю скаржника як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, витребування майна з незаконного володіння та

в с т а н о в и в :

1. 24 березня 2025 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати зазначені судові рішення.

2. 5 червня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив без руху касаційну скаргу та встановив для усунення її недоліків десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали.

3. 15 липня 2025 року згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення скаржник отримав копію вказаної ухвали.

4. 21 липня 2025 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій уточнив, що оскаржує рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 15 грудня 2023 року, ухвалу цього суду від 6 травня 2024 року, постанову Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2024 року й ухвалу цього суду від 29 липня 2024 року. Просив їх скасувати.

5. Верховний Суд вважає, що скаржник вимоги ухвали від 5 червня 2025 року не виконав.

5.1. Залишаючи касаційну скаргу скаржника без руху, Верховний Суд зазначив, що скаржник у вступній частині касаційної скарги зазначив, що він подає її на рішення суду першої інстанції й ухвалу апеляційного суду у справі № 275/891/21, а упрохальній частині цієї скарги просив скасувати, крім зазначених судових рішень, постанову Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2024 року. Однак згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень апеляційний суд у цій справі не приймав постанову 26 червня 2024 року. Тому скаржник мав пояснити, які саме судові рішення він оскаржує. Крім того, скаржник не конкретизував прохальну частину касаційної скарги, не визначив передбачені у статті 409 дії, які просить вчинити Верховний Суд за результатами розгляду цієї скарги.

Замість цього скаржник у касаційній скарзі від 21 липня 2025 року попросив скасувати не тільки рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 15 грудня 2023 року, постанову Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2024 року й ухвалу цього суду від 29 липня 2024 року, але й ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 6 травня 2024 року, про необхідність скасування якої не згадував у касаційній скарзі від 24 березня 2025 року. Щодо постанови Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2024 року пояснень не надав.

5.2. В ухвалі від 5 червня 2025 року Верховний Суд вказав, що недовіра до апеляційного суду є неповажною причиною того, що скаржник пропустив строк на подання касаційної скарги. Тому він мав обґрунтувати інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження та відповідно інші підстави для поновлення цього строку для оскарження ухвали апеляційного суду від 29 липня 2024 року. Проте цього належно не зробив, а зазначив таке: «У грудні 2023 р. я не звертався з позовними заявами або скаргами до Житомирського апеляційного суду. Якщо суд вважає, що я пропустив строки, я вважаю, що є ще поважна причина того, що всі рішення Брусилівського районного суду Житомирської обл. згідно п. 13.7 інструкції, п. 8 розділу 10. про їх несправжність, і прошу суд поновити мені строки на касаційне оскарження».

5.3. Верховний Суд в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху зазначив, що 2 квітня 2025 року скаржник надіслав пояснення до касаційної скарги, які за змістом є доповненнями до останньої, однак не обґрунтував їхнє подання за межами строку на касаційне оскарження судових рішень. На виконання вимог ухвали скаржник відповідне пояснення не надав.

5.4. Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд в ухвалі від 5 червня 2025 року зазначив, що скаржник всупереч пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України про наявність або відсутність у нього електронного кабінету не зазначив; від обов`язку зазначити такі відомості не звільнений, бо подав цю скаргу поштою. На виконання вимоги ухвали скаржник про наявність або відсутність у нього електронного кабінету не вказав.

5.5. В ухвалі про залишення касаційної скарги без руху Верховний Суд просив скаржника пов`язати його доводи про скасування оскаржених рішень із тими підставами касаційного оскарження, які визначені у пунктах 1-4 частини другої й останньому абзаці цієї частини статті 389 ЦПК України. Скаржник цього стосовно кожного із оскаржених ним судових рішень не зробив.

5.6. Верховний Суд в ухвалі від 5 червня 2025 року зауважив, що скаржник не додав копії пояснень із квитанціями про сплату судового збору для інших учасників справи. Цю вимогу скаржник також не виконав.

6. За змістом частини другої статті 393 ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

7. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).

8. Оскільки скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, таку скаргу слід визнати неподаною і повернути. Таке повернення не перешкоджає повторному зверненню з касаційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 260, 261, 393 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

1. Повернути ОСОБА_1 касаційну скаргу із вх. № 9542/0/220-25 від 27 березня 2025 року, недоліки якої він усував у касаційній скарзі із вх. № 23231/0/220-25 від 24 липня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Брусилівської селищної ради Житомирської області за участю ОСОБА_1 як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, витребування майна з незаконного володіння.

2. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима