УХВАЛА

26 січня 2026 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат звернувся представник АТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 24 грудня 2025 року.

24 грудня 2025 року до початку судового розгляду справи від представника позивача до суду надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку зі зменшенням позовних вимог.

Наступне судове засідання по справі призначено на 26 січня 2026 року.

14 січня 2026 року до початку судового розгляду справи від представника позивача до суду надійшла заява про закриття провадження по справі у зв`язку з тим, що станом на 13 січня 2026 року заборгованість відповідача перед позивачем повністю сплачена, що свідчить про відсутність предмету спору та, як наслідок, є підставою для закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Тому, просить суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмету спору та повернути позивачу сплачений судовий збір.

В судове засідання учасники судового процесу не з`явились.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що на день розгляду справи у суді у зв`язку з тим, що станом на 13 січня 2026 року заборгованість відповідача перед позивачем повністю сплачена, що свідчить про відсутність предмету спору, тому заява представника позивача підлягає до задоволення, а провадження по справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. згідно платіжної інструкції № ZZ425В2F7B від 5.11.2025.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач відмовився від позову у зв`язку з тим, що саме після подання позовної заяви до суду до початку розгляду справи по суті відсутній предмет спору між сторонами, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.142,255,260,263,353,354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат закрити на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Повернути Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» з державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1211,20 грн. згідно платіжної інструкції № ZZ425В2F7B від 5.11.2025.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов