Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2570/25
Провадження №: 2/332/1904/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: Головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря Карліної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.01.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №75617548 згідно якого відповідач отримала грошові кошти у сумі 15000,00 грн строком на 30 днів, за процентною ставкою 1,99% на день. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на електронну пошту відповідача.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №75617548 в сумі 42447,30 грн, з яких 15000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 27447,30 грн сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики №75617548 в загальному розмірі 42447,30 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

23.06.2025 представник відповідача адвокат Бахмут М.С. надав відзив на позовну заяву, у якому не погоджувався із тим, що позивач набув право вимоги за договором позики до ОСОБА_1 , оскільки договір факторингу було укладено 14.06.2021, а кредитний договір між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений 22.07.2021, тобто через майже місяць після укладення Договору факторингу. Крім того, позивачем не надано належних доказів оплати за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Також представник відповідача зазначив, що до матеріалів справи не долучено жодного платіжного документу, та з урахуванням того, що в договорі позики відсутні реквізити Позичальника, вказані документи в природі не існують. Крім того, представник відповідача не погоджується із сумою нарахованих процентів, оскільки за договором позики сума процентів складає 3582 грн, а до матеріалів справи не було долучено жодного доказу на підтвердження розрахунку нарахування та заборгованості за процентами в розмірі 27447,30 грн. На підставі викладеного, представник відповідача просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

30.06.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено наступне. Відповідач, з метою отримання кредитних коштів, через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе. Позичальник власноруч вносила свої дані шляхом заповнення відповідних форм на сайті Первісного кредитора. Для підтвердження підписання Кредитного договору Відповідач використала одноразовий пароль-ідентифікатор у вигляді смс-коду, який Первісний кредитор надіслав їй на зазначений нею номер телефону. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений.

Щодо перерахування кредитних коштів та розрахунку заборгованості представник позивача зазначила, що кошти Позичальнику було надано в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Позичальником при реєстрації на сайті Первісного кредитора. Перерахування коштів на платіжну карту Відповідача за Кредитним договором було здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який здійснює операції виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також, умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Первісного кредитора загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції, як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Первісного кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє оригіналами первинних документів, оскільки дана інформація є банківською таємницею.

Представник позивача наголосила, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Однак, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить.

Щодо нарахованих відсотків, представник позивача зазначила, що заборгованість нараховано відповідно до умов Кредитного договору та додатків до нього. Жодних заперечень щодо змісту та/чи умов Правил надання кредиту Відповідачем при укладенні Кредитного договору висловлено не було. Кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії Кредитного договору. За весь період перебування права вимоги по Кредитному договору у ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача. Відтак, Позивач просить суд стягнути із Відповідача лише ту заборгованість за Кредитним договором, яка була нарахована Первісним кредитором на дату відступлення права вимоги до Позивача.

Оскільки умови Кредитного договору Відповідачем не виконувались, нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов Кредитного договору є правомірним, а Відповідач жодним чином не позбавляється від обов`язку виконання умов Кредитного договору та погашення заборгованості в повному обсязі.

Щодо переходу майбутнього права вимоги, представник позивача зазначає, що в даному випадку предмет права вимоги визначається Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, однак перехід права вимоги до Боржників здійснюється за Реєстрами права вимоги, які відповідно, можуть бути укладені після укладення Договору факторингу.

До відповіді на відзив представник позивача долучила додаткові докази:

- Розрахунок заборгованості за договором 75617548 від 22.07.2021 р.;

- копію Додаткової угоди №7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021;

- Витяг з Реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021;

- копію Платіжної інструкції до додаткової угоди №11 Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021;

Таким чином, представник позивача зазначає, що до суду надані належні та допустимі докази, на підтвердження обставин викладених у позовні заяві, вважає твердження Відповідача необґрунтованими та безпідставними, та просить суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Сторони у судове засідання не з`явились, представник позивача, у прохальній частині відповіді на відзив на позовну заяву просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, жодних заяв та клопотань не надали.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.01.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №75617548 згідно якого відповідач отримала грошові кошти у сумі 15000,00 грн строком на 30 днів, за процентною ставкою 1,99% на день. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на електронну пошту відповідача.

Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 статті 11 Закону, передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зазначено, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

У зв`язку із тим, що Відповідачем не спростувана презумпція правомірності Кредитного договору, тому всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення Кредитного договору, підлягають виконанню.

Крім того, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_1 не скористалася правом відкликати свою згоду на укладення кредитного договором протягом чотирнадцяти днів відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та відповідно до п. 9 Договору позики.

Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання перед відповідачкою за Договором позики № 75617548, надавши їй кредит в сумі 15000,00 грн відповідно до умов укладеного договору.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, також між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 від 28.07.2021, додаткову угоду № 7 від 13.06.2022 та додаткову угоду № 12 від 27.10.2023, відповідно до умов яких ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики: №75617548 в сумі 42447,30 грн, з яких 15000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 27447,30 грн сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується реєстром боржників № 11 від 27.10.2023.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Наявним у матеріалах справи договором факторингу, та додатковими угодами до нього, витягом з реєстру боржників, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача.

З огляду на наведені обставини та докази у справі встановлено, що відбулась заміна кредитодавця, на підставі укладеного договору, а тому до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», перейшло право вимоги за Договором позики № 75617548 від 22.07.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 .

Тобто, відповідачка несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за Договором позики № 75617548 перед новим кредитором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Так, з розрахунку заборгованості за договором позики № 75617548 від 22.07.2021 за період з 27.10.2023 по 31.03.2025 слідує, що ОСОБА_1 має заборгованість на загальну суму 42447,30 грн, з яких 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27447,30 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

З урахуванням наведеного суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту доведена належними та допустимим доказами, відповідно, підлягає задоволенню, однак, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості в частині суми заборгованості з відсотків за користування кредитом з огляду на таке.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 в п. 95-108 вказано щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

Так, відповідно до п. 2.3 Договору позики № 75617548 базова процентна ставка становить 1,99 % в день, знижена процентна ставка 0,80 % (застосовується у відповідності до умов програми лояльності, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день 2,70% (не застосовується в період карантину). Цим же пунктом визначено, що орієнтована загальна вартість позики становить 18582,00 грн. Вказана сума підтверджується таблицею обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до даних по кредиту первісний кредитор нарахував за період з 21.08.2021 по 24.02.2022 заборгованість на загальну суму 42447,3, з яких: 15000 тіло кредиту, 27447,30 проценти.

Разом з тим суд не погоджується з таким механізмом нарахування відсотків, виходячи з наступного.

Оскільки сторони погодили, що строк договору становить 30 днів, інші умови пролонгації договором не встановлені, то з відповідачки підлягають стягненню нараховані відсотки протягом 30 днів (в рамках строку дії договору), а саме у сумі 3582,00 грн. (119, 40 * 30).

Нарахування відсотків саме за цією відсотковою ставкою відповідачкою не оскаржувалося.

Після спливу строку договору позивачу слід було здійснювати нарахування відсотків відповідно до норм ст. 625 ЦК України, однак у позовній заяві кредитор про це не просив.

На підставі викладеного, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики № 75617548 від 22.07.2021 в розмірі 18582 , 00 грн., з яких: 15000,00 - заборгованість за основною сумою боргу, 3582,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, з відповідачки на користь позивача, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню сплачена при зверненні до суду з позовом сума судового збору пропорційно до суми задоволених вимог, а саме 1325,66 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за договором позики № 75617548 від 22.07.2021 в розмірі 18582 (вісімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати в сумі 1325,66 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.І. Ретинська