Миколаївський районний суд Миколаївської області
Провадження № 2/945/480/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лопіної О.О., за участю секретаря судового засідання Швець Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

встановив:

29 серпня 2025 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - позивач) через свого представника Бутенко Марію Олегівну подало до Хаджибейського районного суду м. Одеса позовну заяву до ОСОБА_1 (далі відповідач) про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що 27.06.2022 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - Позивач) та ОСОБА_2 (далі Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/107-76- 010984/22 (далі - Договір). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «NISSAN LEAF», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 22.02.2023 року ОСОБА_1 (далі по справі Відповідач), керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » допустив зіткнення з транспортним засобом «NISSAN LEAF», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та транспортним засобом «КІА», державний номерний знак « НОМЕР_3 ». Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до Постанови суду, Відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 39 473,78 грн.

Цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП Відповідача не була застрахована. Отже, на підставі вищезазначеного, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду внаслідок ДТП нанесеної потерпілому. Таким чином, в розумінні статей 993, 1187, 1194 ЦК України у Відповідача виникло зобов`язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого Позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

У зв`язку з вище зазначеним позивач простить суд стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 39 473,78 грн, а також судовий збір.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 01.09.2025 цивільну справу № 521/15249/25 передано на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області за підслідністю, за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

30 вересня вказана цивільна справа надійшла до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому з тексту позовної заяви вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, до суду повернулись ухвала суду про відкриття провадження та повістки з відміткою «адресат відсутній».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 12.04.2023 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Судом установлено, що 22.02.2023 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з транспортним засобом «NISSAN LEAF», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та транспортним засобом «КІА», державний номерний знак « НОМЕР_3 ». Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно постанови Одеського апеляційного суду від 26.05.2023, постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 12.04.2023 залишено без змін.

З договору Добровільного страхування наземного транспорту № 06/107-76- 010984/22 вбачається, що його предметом були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «NISSAN LEAF», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Згідно заяви про настання події від 22.02.2023 ОСОБА_2 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з повідомленням про ДТП, у якій вказав дату ДТП, місце її вчинення, обставини ДТП та її учасників.

23 лютого 2023 року проведено огляд та складено Акт огляду (дефектна відомість) транспортного засобу «NISSAN LEAF», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та 01.03.2023 здійснено ремонтну калькуляцію пошкодження транспортного засобу.

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування до справи на підставі калькуляції, сума страхового відшкодування становить 39 473 грн 78 коп.

Із страхового акту № 06 від 02.03.2023 вбачається, що сума страхового випадку становить 39 473,78 грн, яка підлягає перерахуванню ФОП « ОСОБА_3 ».

Відповідно до копії платіжної інструкції № 3Р017193 від 03 березня 2023 року, на рахунок отримувача (ФОП ОСОБА_3 ), як відшкодування за страховим актом перераховані грошові кошти в сумі 39 473 грн 78 коп.

Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно з умовами договору, виплативши страхове відшкодування.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 №3720-IX.

Проте, у даному випадку суд керуватиметься Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ст. 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

За приписами ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України в справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018, згідно із статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація.

Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». Тобто, під час суброгації потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України. Регрес це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Таким чином, до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України у порядку суброгації.

У порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону, страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником ОСОБА_2 згідно умов договору, виплативши вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «NISSAN LEAF», державний номерний знак « НОМЕР_1 » в сумі 39 473 грн 78 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З урахуванням таких положень закону суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 12.04.2023, яка набрала законної сили 26.05.2023 на підставі постанови постанови Одеського апеляційного суду.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку щодо правомірності звернення позивача з вимогою до відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, про стягнення страхового відшкодування, виплаченого страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи те, що позов було пред`явлено засобами системи «Електронний суд», та такий підлягає до задоволення повністю, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 2 422,40 грн на користь позивача.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 247, 263, 264, 265, 279, 280, 282, 284 ЦПК України, ст. 980, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» кошти у порядку суброгації у розмірі 39 473 грн 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Відповідно до частин 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»»; , адреса: м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Олена ЛОПІНА