Справа № 156/740/25 Головуючий у 1 інстанції: Комзюк Н. Н.
Провадження № 22-ц/802/72/26 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду із зазначеним позовом.

Покликалось на те, що 08 вересня 2021 року між кредитодавцем ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позичальником ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 450266595, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 11750 грн зі сплатою 1,98 % на добу на строк 30 днів.

Крім того позивач вказував, що 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним № 450266595 від 08 вересня 2021 року, згідно реєстру прав вимоги № 159 від 09 листопада 2021 року. Після чого до цього договору укладались додаткові угоди щодо продовження строку дії. Надалі, 10 жовтня 2024 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 450266595 від 08 вересня 2021 року, згідно реєстру прав вимоги № 1 від 10 жовтня 2024 року. 29 травня 2025 року між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТзОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором № 450266595від 08 вересня 2021 року, згідно реєстру боржників від 29 травня 2025 року.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 позичені грошові кошти не повернув і відсотки за користування кредитом не сплачував, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» просив стягнути з останнього на свою корить заборгованість на загальну суму 49887 грн 85 коп., що складається з тіла кредиту у 11750 грн та відсотків 38137 грн 85 коп. і відшкодувати йому понесені судові витрати.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2025 року позов ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №450266595 від 08 вересня 2021 року в сумі 49887 грн 85 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати по справі, а саме, 2422 грн. 40 коп. судового збору та 3000 грн витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував умови укладених договорів факторингу та не надав їм належну правову оцінку, а також те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження саме факту укладення між сторонами спору самого кредитного договору і отримання позичальником грошових коштів за цим договором.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс», вважаючи апеляційну скаргу безпідставною і необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, вважав доведеним факт неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором та наявність заборгованості, яку останній не сплатив у визначені цим договором строки, що є підставою для стягнення даної кредитної заборгованості на користь позивача.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що 08 вересня 2021 року між кредитодавцем ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та позичальником ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 450266595. Укладаючи договір, сторони домовились, що останньому було надано у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 11750 грн, строком на 30 днів, зі сплатою 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування таким, починаючи з першого дня надання суми кредиту та до закінчення строку на який видавався кредит.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору, товариство надало ОСОБА_1 кредит, на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та у спосіб, визначеними цим договором.

Як вбачається з платіжного доручення та відповіді АТ «Універсал Банку» на запит суду першої інстанції наявних в матеріалах справи платником ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», для зарахування на платіжну картку емітовану у вказаному банку отримувача ОСОБА_1 , згідно зазначеного договору від цієї ж дати, було здійснено переказ коштів, зокрема платіжним дорученням від 08 вересня 2021 року на суму 11750 грн.

Також з приєднаних до матеріалів справи письмових доказів встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

Згідно з п. 2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.

Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року.

28 листопада 2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому всі інші умови договору залишились без змін.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої договір факторингу викладено у новій редакції. Строк дії договору визначено до 31 грудня 2021 року, його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та № 28/1118-01.

31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції 31 грудня 2020 року.

З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.

В той же час, відповідно до п.1.5 договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до договору.

Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін.

Пунктом 2.1 Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що згідно з умовами договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31, яка продовжує строк дії договору до 31 грудня 2023 року, при цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу від 31 грудня 2020 року.

31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32, яка продовжує строк дії договору до 31 грудня 2024 року.

Отже, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

09 листопада 2021 року на виконання п. 2.1 Договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» складено та підписано Реєстр прав вимоги №159, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за Кредитним договором № 450266595 від 08 вересня 2021 року.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 159 від 09 листопада 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача.

Таким чином, договір №28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року.

Право вимоги за Кредитним договором № 450266595 від 08 вересня 2021 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 09 листопада 2021 року, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 159.

Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Надана копія договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора -ТОВ «Таліон Плюс».

Відповідно до п. 5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що ТОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатися правом вимоги на свій розсуд, зокрема, відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, у встановленому законом порядку не визнавався недійсним та не є предметом спору в даній справі.

10 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/1024-01 відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги за кредитним договором № 450266595 від 08 вересня 2021 року.

Відповідно до пункту 8.2 цього договору факторингу строк дії договору закінчується 31 грудня 2024 року. Відповідно до п. 8.6 додатки та додаткові угоди до наданого договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину.

Відповідно до п.п.5.3.3 вказаного договору факторингу фактор ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» має право розпорядитися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на корить третіх осіб.

Копія договору факторингу № 10/1024-01 від 10 жовтня 2024 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Пунктом 2.1 Розділу 2 (предмет договору) договору факторингу № 10/1024-01 від 10 жовтня 2024 року, клієнт зобов`язується фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Отже, предметом договору факторингу № 10/1024-01 від 10 жовтня 2024 року є відступлення права вимоги, які зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

В той же час, у п. 1.5 договору факторингу № 10/1024-01 від 10 жовтня 2024 року передбачено, що Реєстр права вимоги означає перелік Прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного Реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 10 жовтня 2024 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 49887 грн 85 коп., що складається з основної суми боргу 11750 грн; відсотків 38137 грн 85 коп.

У подальшому, 29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 450266595 від 08 вересня 2021 року у загальному розмірі 49887 грн 85 коп.

Таким чином, згідно з витягом реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 49887 грн 85 коп.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

На підставі п. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно п. 1.4. цього договору, «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Розділом 2 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги: згідно з п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

Наявні в матеріалах справи копії договорів факторингу № 28/1118-01від 28 листопада 2018 року та № 10/1024-01 від 10 жовтня 2024 року містять підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта,ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до фактора, ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Таліон Плюс» доТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

У подальшому право вимоги за вказаним вище кредитним договором відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» (договір факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року).

Копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги, платіжні інструкції, є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Отже, встановивши ті обставини, що кредитний договір було підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором і останній отримав кредитні кошти, які не повернув позивачу, до якого право вимоги цих коштів перейшло від первісного кредитодавця на законних підставах, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, то підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді