КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/4134/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Кафідової О.В.,

за участю секретаря - Марченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Фінагеєвої І.О., у місті Києві, у справі за заявою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Стратегія» - адвоката Зубко Анастасії Олександрівни про забезпечення позову у цивільній справі №369/17588/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Стратегія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання житлового будинку предметом іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ТОВ «ЮК «Стратегія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання житлового будинку предметом іпотеки.

З метою забезпечення позову разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позовних вимог, відповідно до якої ТОВ «ЮК «Стратегія» просило суд накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 378, 5 м. кв., житловою площею 101, 4 м. кв., розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:056:0020 (попередній кадастровий номер :02:003:0015), площею 0,1500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 до розгляду справи по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача - ОСОБА_5 посилається на те, що дану позовну заяву було подано у зв`язку з тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/11834/22 від 09 серпня 2023 року, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року та Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2024 року, позов ТОВ «Юридична компанія «Стратегія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання прав іпотекодержателя було задоволено та визнано за ТОВ «Юридична компанія «Стратегія» права іпотекодержателя за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, Ященко П.В., за реєстровим номером № 14864 від 07 грудня 2005 року, стосовно об`єкту нерухомого майна, а саме: земельної ділянки за кадастровим номером :01:056:0020 (попередній кадастровий номер :02:003:0015), площею 0,1500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , власником та іпотекодавцем якої є ОСОБА_1 , яка належить йому на підставі договору дарування земельної ділянки за кадастровим номером :01:056:0020, площею 0,1500 г, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 від 05 квітня 2013 року, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенком О.О. та зареєстровано в реєстрі за № 330, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи №369/11834/22 представником відповідача було повідомлено про те, що на вказаній земельній ділянці побудовано житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на земельній ділянці, що є предметом договору іпотеки, на яку в подальшому визнано право іпотекодержателя за ТОВ «ЮК «Стратегія» будувався житловий будинок на момент укладення договору іпотеки.

Оскільки на земельну ділянку, на якій розташований спірний будинок, було визнано право іпотекодержателя за ТОВ «ЮК «Стратегія», останнє звернулося із позовом про визнання житлового будинку предметом іпотеки.

Вказує, що ОСОБА_1 може відчужити спірний будинок на користь третіх осіб, що унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог у даній справі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2025 року заяву представника позивача ТОВ «ЮК «Стратегія» - Зубко А.О. про забезпечення позову у даній справі - задоволено.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 378,5 м. кв., житловою площею 101,4 м. кв., розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:056:0020, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0.15 га, до розгляду справи по суті.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою заяву представника ТОВ «ЮК «Стратегія» - Зубко А.О. про забезпечення позову залишити без задоволення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем не було надано доказів того, що ОСОБА_1 має намір відчужити спірний будинок.

Вказує, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву представника позивача про забезпечення позову, за відсутності належних доказів, обґрунтовує свої висновки на припущеннях.

ОСОБА_1 володіє спірним житловим будинком більше 10 років та не вчиняв жодних дій, спрямованих на відчуження такого майна.

24 грудня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ТОВ «ЮК «Стратегія» - Зубко А.О., відповідно до якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції, дотримуючись норм процесуального права дійшов до правильного висновку, задовольнивши заяву позивача про забезпечення позову.

ОСОБА_3 при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки з ОСОБА_4 та подарувавши таку земельну ділянку ОСОБА_1 діяла недобросовісно, що призвело до незаконного вибуття з права власності іпотекодавця земельної ділянки.

Вказане на думку сторони позивача дає обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_1 буде вчиняти спроби уникнення виконання судового рішення у разі задоволення вказаного позову.

Враховуючи обставини справи, у разі задоволення позову, без вжиття судом заходів його забезпечення, виконання рішення суду буде неможливим, та призведе до докладання значних зусиль позивачем для відновлення його порушених прав.

При апеляційному розгляді справи сторони у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не з`явилися (а.с. 182-189).

Крім того, 15 січня 2026 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , відповідно до якої остання просить дозволити їй брати участь у судовому засіданні, шляхом забезпечення проведення відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних засобів, зокрема, за допомогою програми системи «EasyCon».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 січня 2026 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Забезпечено участь представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2025 року, призначеному на 21 січня 2026 року о 09 годині 00 хвилинв режимі відеоконференції.

Роз`яснено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції потрібно: зайти та авторизуватися в Системі відеоконференцзв`язку за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» (https://vkz.court.gov.ua) за 10 хвилин до часу судового засідання; активувати технічні засоби (мікрофон, навушники та камеру) та перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою Системи відеоконференцзв`язку; очікувати запрошення секретаря судового засідання до участі в судовому засіданні.

Роз`яснено, що ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо, несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 січня 2026 року було доставлено до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 20 січня 2026 року о 12:00:41 (а.с. 202).

Разом із тим 21 січня 2026 року о 09:00 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на відео зв`язок в системі ЄСІКС на вийшла.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, вирішуючи подану представником ТОВ «ЮК» Стратегія» - Зубко А.О. заяву про забезпечення позову зазначив, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивача, а саме: накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 378,5 м. кв., житловою площею 101,4 м. кв., розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:056:0020 (попередній кадастровий номер :02:003:0015), є співмірним із заявленими позовними вимогами, тому районний суд вважав за доцільне вжити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначене спірне майно.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2005 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 014/3767/81/23007, відповідно до якого ОСОБА_4 було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 200 000 доларів США (а.с. 13).

Для забезпечення вимоги АППБ «Аваль», що випливає з вищевказаного кредитного договору між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки від 07 грудня 2005 року. Предметом договору іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0, 1500 га, що на плані меж земельної ділянки зазначена за кадастровим номером :02:003:0015, що розташована на території АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку (а.с. 14).

07 грудня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/3767/81/23007 від 05 грудня 2005 року, відповідно до якої пункт 5.7 кредитного договору доповнено наступним змістом: «Протягом 90 календарних днів з моменту підписання кредитного договору та договору іпотеки від 07 грудня 2005 року надати в забезпечення зобов`язань додаткове майно, а саме житловий будинок, котрий знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нотаріально посвідчити Договір іпотеки» (а.с.81).

21 травня 2011 року ОСОБА_4 здійснив продаж такої земельної ділянки з кадастровим номером: :01:056:0020 (попередній кадастровий номер :02:003:0015) ОСОБА_3 (а.с 31).

05 квітня 2013 року ОСОБА_3 на підставі договору дарування безоплатно передала у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0, 1500 га, з кадастровим номером: :01:056:0020 (попередній кадастровий номер :02:003:0015), що розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку (а.с. 33).

28 серпня 2019 року АТ «Райффайзен банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором № 014/3767/81/23007 від 07 грудня 2005 року АТ «Оксі Банк» (а.с. 20-22).

28 серпня 2019 року АТ «Оксі Банк» відступило право вимоги за кредитним договором № 014/3767/81/23007 від 07 грудня 2005 року ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» (а.с. 25), що в подальшому відступило право вимоги за вищевказаним договором ТОВ «ЮК «Стратегія» на підставі договору відступлення права вимоги від 28 серпня 2019 року № 28-08/19/1 (а.с. 26).

Встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/11834/22 від 09 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року та постановою Верховного Суду від 21 листопада 2024 року, позов ТОВ «ЮК «Стратегія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання прав іпотекодержателя було задоволено та визнано за ТОВ «ЮК «Стратегія» права іпотекодержателя за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, Ященко П.В., за реєстровим номером № 14864 від 07 грудня 2005 року, стосовно об`єкту нерухомого майна, а саме: земельної ділянки за кадастровим номером :01:056:0020 (попередній кадастровий номер :02:003:0015), площею 0,1500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , власником та іпотекодавцем якої є ОСОБА_1 , яка належить йому на підставі договору дарування земельної ділянки за кадастровим номером :01:056:0020, площею 0,1500 г, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 від 05 квітня 2013 року, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенком О.О. та зареєстровано в реєстрі за № 330, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 39-72).

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що на ОСОБА_4 було накладено штраф постановою від 25 липня 2007 року, відповідно до якої останній без одержання відповідного дозволу Гатненської сільської ради та оформлення технічної документації самовільно побудовано житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с. 73).

Рішенням Виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 31 липня 2007 року було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на самовільно побудований двоповерховий житловий будинок розміром 14,48х13,27 м., з житловою площею 101,2 кв.м., загальною площею 379,1 кв.м. в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4 на земельній ділянці площею 1500 кв.м., яка закріплена за ним згідно державного акта про право власності на землю та дозволити приймальній комісії прийняти в експлуатацію вказаний житловий будинок (а.с. 74).

21 жовтня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння по АДРЕСА_1 , що розташоване на земельній ділянці площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:056:0020. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенком О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1711 (а.с. 75-76).

05 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування житлового будинку, відповідно до якого ОСОБА_3 безоплатно передала у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:056:0020, яка дарується одночасно з вказаним житловим будинком. Вказаний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенком О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 333 (а.с. 77-78).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 431943737 від 18 червня 2025 року, власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 79-80).

Таким чином, ОСОБА_4 знаючи, що земельна ділянка кадастровим номером :01:056:0020 (попередній кадастровий номер :02:003:0015), яка була предметом іпотеки за договір іпотеки від 07 грудня 2005 року відчужив таку земельну ділянку ОСОБА_3 , яка в свою чергу відчужила її на користь ОСОБА_1 .

Разом з тим, житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 378,5 м. кв., житловою площею 101,4 м. кв., розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:056:0020 (попередній кадастровий номер :02:003:0015), який ОСОБА_4 мав надати в забезпечення зобов`язань згідно із додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 014/3767/81/23007 від 05 грудня 2005 року (а.с. 81), натомість відчужив такий житловий будинок ОСОБА_3 , яка на підставі договору дарування передала його у власність ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд критично оцінює доводи представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 має намір відчужити спірний будинок.

Разом з тим, підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Апеляційним судом встановлено, що у вересні 2025 року ТОВ «ЮК «Стратегія» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання житлового будинку предметом іпотеки, у якому просило суд визнати житловий будинок АДРЕСА_1 (на момент реєстрації права власності за ОСОБА_1 - Києво-Святошинського району) Київської області, загальною площею 378,5 м. кв., житловою площею 101,4 м. кв., розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:056:0020 (попередній кадастровий номер :02:003:0015), цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0.15 га, предметом іпотеки за іпотечним договором укладеним 07 грудня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ЮК «Стратегія», та ОСОБА_4 , посвідченим нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованим в реєстрі за № 14864.

За змістом позовних вимог вбачається, що ТОВ «ЮК «Стратегія» звернулося до суду із позовом про визнання конкретного об`єкту нерухомості предметом іпотеки за іпотечним договором. Тобто йдеться про визначення правового режиму майна.

Таким чином, позивач звернувся до суду з позовними вимогами майнового характеру й предметом позову у даній справі є житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 378,5 м. кв., житловою площею 101,4 м. кв., розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:056:0020 (попередній кадастровий номер :02:003:0015).

На підставі викладеного, враховуючи зміст позовних вимог, предмет спору та ціну позову, колегія суддів вважає, що захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України.

Забезпечення позову у даній справі є пропорційним та відповідає меті застосування заходів забезпечення, свідчить про дотримання справедливого балансу інтересів сторін спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_1 , оскільки спірне майно фактично перебуває у володінні та користуванні останнього, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним до моменту ухвалення рішення в даній справі по суті спору .

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 26 січня 2026 року.

Головуючий суддя: М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

О.В. Кафідова