ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26508/22

Провадження № 22-ц/820/90/26

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: апелянта ОСОБА_1 , приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Джубаби Д.О., представника стягувача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2025 року у складі судді Чевилюк З.А. за поданням приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Джубаби Дениса Олександровича про надання дозволу на звернення стягнення на майно у цивільній справі № 686/26508/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Джубаба Д.О. звернувся до суду з поданням, в якому просив надати дозвіл на примусову реалізацію в межах процедури виконавчого провадження № 72114386 частки у праві власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 , який успадкувала від померлого боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та у якому зареєстрований неповнолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В поданому поданні приватний виконавець посилався, що 26.06.2023 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 686/26508/22, виданого 13.06.2023 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу за розпискою від 24.09.2021 у розмірі 15000 доларів США та 5000 Євро, 3% річних 161,51 долар США та 53,84 Євро і судового збору у сумі 7982,91 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2024 року замінено боржника у виконавчому провадженні на правонаступника ОСОБА_4 . В ході примусового виконання рішення суду було виявлено майно: житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ; житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 ; причеп реєстраційний номер 06977 ХМ 2004 року, шасі № НОМЕР_1 , які зареєстровані на ім`я ОСОБА_3 . ОСОБА_4 після смерті чоловіка прийняла спадщину, але не оформила право на спадкове майно.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2024 було надано дозвіл звернення стягнення на спадкове майно, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме: - 1/2 частину у праві власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ; - 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 ; - 1/2 частину причепа реєстраційний номер 06977 ХМ 2004 року, шасі № НОМЕР_1 , в межах виконавчого провадження № 72114386 від 26.06.2023 з примусового виконання виконавчого листа № 686/26508/22, виданого 13.06.2023 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 15000 доларів США та 5000 Євро, 3% річних 161,51 долар США та 53,84 Євро і судового збору у сумі 7982,91 грн.

Таким чином, боржнику ОСОБА_3 належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Інша частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , за цією ж адресою на час розгляду подання зареєстрована одна малолітня дитина, зокрема, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У зв`язку з відсутністю у боржника достатніх коштів та рухомого майна, на яке можна звернути стягнення, приватний виконавець звернувся до суду з цим поданням, у якому просив надати дозвіл на звернення стягнення на належну боржнику частку в будинку, у якому зареєстрована малолітня дитина. При цьому передання на реалізацію нерухомого майна, права власності на яке або право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду є неможливим, водночас законодавством України не визначено порядку надання органом опіки та піклування такої згоди.

Приватний виконавець посилався, що боржник ОСОБА_3 та його правонаступник ОСОБА_4 не є ні батьками малолітньої ОСОБА_5 , ні особами, які їх замінюють. Жодних доказів щодо наявності між ними родинних зв`язків у матеріалах справи немає. Внаслідок реалізації належної боржнику частини будинку малолітня дитина не втратить право користування будинком, оскільки інша його частина залишається у власності співвласника ОСОБА_4 , тобто права малолітньої дитини порушені не будуть. Крім того, відсутні жодні докази на підтвердження того факту, що неповнолітній ОСОБА_5 зареєстрований в частці у житловому будинку за адресою про АДРЕСА_1 , що належала померлому боржнику.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2025 року подання задоволено, надано дозвіл на примусову реалізацію в межах процедури виконавчого провадження № 72114386 частки у праві власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 , який успадкувала від померлого боржника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , та у якому зареєстрований неповнолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1 не погодився з такою ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає її незаконною та необґрунтованою. Так судом не враховано, що у разі якщо у житловому приміщенні, яке підлягає примусовій реалізації зареєстровані неповнолітні особи, тоді виконавець надсилає до органу опіки та піклування запит про надання дозволу на таку реалізацію, що прямо передбачено п 30 розділу VIII Інструкції з Організації примусового виконання рішень, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органу опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а у разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстав, передбаченої п 9 ч 1 ст 37 закону України «Про виконавче провадження». Також, необхідність отримання дозволу від органу опіки та піклування, передбачено підпунктом 4 абзаца 3 пункт 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна. В даному випадку, орган опіки і піклування Хмельницької міської ради в наданні дозволу приватному виконавцю Джубабі Д.О. на реалізацію частини житлового будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , крім того, представник органу опіки та піклування в судовому засіданні також заперечила можливість задоволення клопотання. Також, судом першої інстанції не враховано, що в переліку майна, яке підлягає реалізації, визначено інше рухоме та нерухоме майна, яке не пов`язано з інтересами дитини, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 та причіп реєстраційний номер 06977 ХМ 2004 року, шасі № НОМЕР_1 , отже судом не враховано можливість погашення заборгованості за рахунок іншого майна.

Тому ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2025 року.

ОСОБА_2 та її представник Кузина М.С. подали відзив на апеляційну скаргу, вважають ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2025 року законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Боржник ОСОБА_3 та його правонаступник ОСОБА_4 не є ні батьками малолітнього ОСОБА_5 , ні особами, які їх замінюють. Жодних доказів щодо наявності між ними родинних зв`язків у матеріалах справи немає. Внаслідок реалізації належної боржнику частини будинку малолітня дитина не втратить право користування будинком, оскільки інша його частина залишається у власності співвласника ОСОБА_4 .. Тобто права малолітньої дитини порушені не будуть. Також, представник стягувача вказує, що Хмельницький апеляційний суд у постанові від 23.04.2025 року у справі №686/26508/22, прийнятої за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу суду про задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Джубаби Д.О. про надання дозволу на звернення стягнення на незареєстроване майно, зазначив, що під час розгляду подання вирішувалось питання про надання дозволу на звернення стягнення на 1/2 частину майна, яке не зареєстровано. Права користування іншою 1/2 частиною майна особи, які користуються ним, не позбавлені. Вказане рішення має преюдиційний факт, встановлений у постанові Хмельницького апеляційного суду від 23.04.2025 у справі №686/26508/22. Крім того, в матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження того факту, що неповнолітній ОСОБА_5 зареєстрований в частині житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що належав померлому боржнику.

Також представник стягувача вказує, що відповідно до правових позицій Верховного Суду, саме з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, яке набрало законної сили, приватний виконавець має право звернутися до суду з поданням про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна при наявності відмови відповідного органу опіки та піклування. При цьому, суд повинен самостійно дослідити на підставі наявних в матеріалах справи доказів можливість надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, в якому зареєстрована неповнолітня особа, а сам висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду і як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Щодо твердження апелянта про те, що в переліку майна, яке підлягає реалізації, визначено інше рухоме та нерухоме майно, яке може підлягати реалізації варто зазначити, що в межах виконавчого провадження була проведена оцінка відповідного майна, однак реалізація такого майна не здійснить повного погашення заборгованості за виконавчим листом № 686/26508/22, виданого 13.06.2023 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу за розпискою від 24.09.2021 у розмірі 15000 доларів США та 5000 Євро, 3% річних 161,51 долар США та 53,84 Євро і судового збору у сумі 7982,91 грн, на підставі якого було відкрито відповідне виконавче провадження. Також, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було встановлено, що можливість погашення заборгованості в інший спосіб, крім звернення стягнення на нерухоме майно, не доведена. Ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_1 під час розгляду подання не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності іншого майна, яке може бути реалізоване в межах виконавчого провадження та в рахунок якого можливе повне погашення заборгованості перед ОСОБА_2 .

Дослідивши доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 26.06.2023 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 686/26508/22, виданого 13.06.2023 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу за розпискою від 24.09.2021 у розмірі 15000 доларів США та 5000 Євро, 3% річних 161,51 долар США та 53,84 Євро і судового збору у сумі 7982,91 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2024 року замінено боржника у виконавчому провадженні на правонаступника ОСОБА_4 .

В ході примусового виконання рішення суду було виявлено майно: житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ; житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 ; причеп реєстраційний номер 06977 ХМ 2004 року, шасі № НОМЕР_1 , які зареєстровані на ім`я ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 після смерті чоловіка прийняла спадщину, але не оформила право на спадкове майно.

У боржника відсутні грошові кошти та нерухоме майно, на які б могло бути звернуто стягнення.

Згідно зі звітами Товариства з обмеженою відповідальністю Центр незалежної оцінки «Проскурів-експерт» вартість майна станом на 04.10.2024 складає: 1/2 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 2090040 грн; вартість 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 104810 грн; вартість 1/2 частини причепа реєстраційний номер НОМЕР_4 , (2004 року), шасі № НОМЕР_1 7230 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2024 року, яка залишена без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 квітня 2025 року, задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Джубаби Д.О. надано дозвіл звернення стягнення на спадкове майно, яке не зареєстровано у встановленому порядку, а саме частку у праві власності житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , Свідоцтво про право власності 22.07.1997; житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 50, свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 1162 (бланк серії ВТТ № 219472), видане 26.03.2014, видавник: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О; причіпа д.н.з. НОМЕР_4 , пл.01(2004 року) синій, шасі № НОМЕР_1 , НОМЕР_5 в межах виконавчого провадження №72114386 від 26.06.2023 року з примусового виконання виконавчого листа №686/26508/22 виданого 13.06.2023 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за розпискою від 24.09.2021 року у розмірі 15000 доларів США та 5 000 євро та 3% річних відповідно 161,51 долар США та 53,84 євро. та судові витрати у виді судового збору 7982,91 грн.

Приватний виконавець звернувся з запитом до Служби у справах дітей про надання дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна, виконавчим комітетом Хмельницької міської ради прийнято рішення № 578 від 24.04.2025 року про відмову приватному виконавцю Джубабі Д.О. в наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна, а саме частки у праві власності житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , права користування яким належить малолітньому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватний виконавець звернувся до суду з цим поданням, у якому просив надати дозвіл на примусову реалізацію в межах процедури виконавчого провадження № 72114386 частки у праві власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 , який успадкувала від померлого боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та у якому зареєстрований неповнолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частин першої, шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, у якому фактично проживає боржник.

Згідно з частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

За змістом статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок реалізації майна), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Отже, передання на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду є неможливим.

Водночас законодавством України не визначено порядку надання органом опіки та піклування такої згоди.

У постанові від 15 лютого 2023 року в цій самі справі № 2-537/11 Верховний Суд зробив висновок про те, що з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу (відмові) органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, виконавець може звернутися до суду з заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, яка повинна бути розглянута судом у порядку, встановленому в статті 435 ЦПК України.

Під час розгляду такої заяви (подання) суд повинен оцінювати через призму дотримання прав та інтересів дітей добросовісність дій боржника, а саме: з якого часу діти зареєстровані в спірному приміщенні; чи дотримано встановлений чинним законодавством порядок їх реєстрації та вселення у спірне приміщення; чи є спірне приміщення єдиним місцем їх постійного проживання; чи наявне інше приміщення у дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання; яка ступінь споріднення має місце між дітьми та боржником та інші обставини.

Особливістю примусової реалізації майна в межах виконавчого провадження з метою забезпечення виконання судового рішення є те, що власник майна не є заінтересованою в його реалізації особою й, відповідно, свою волю не виявляє. Продаж такого майна ініціюється державним або приватним виконавцем через спеціальну установу, при цьому зацікавленою особою виступає є стягувач у виконавчому провадженні, а не боржник. Разом з тим, стягувач не має права вчиняти дії, пов`язані з передачею майна боржника на примусову реалізацію. В свою чергу боржник, як зазначалося, не є зацікавленою особою, що має наслідком ухилення його від звернення до органів опіки та піклування за отриманням дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке або право користування яким мають діти. Водночас законодавством не передбачено механізмів зобов`язання батьків або осіб, які їх замінюють, отримувати такий дозвіл у примусовому порядку.

У постанові від 26 жовтня 2021 року у справі № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21), Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання державним виконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в межах виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу державному виконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій державного виконавця та/або органу опіки та піклування.

Отже, з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право користування яким має малолітня дитини, приватний виконавець Джубаба Д.О. обґрунтовано звернувся до суду із поданням про надання дозволу на примусову реалізацію в межах процедури виконавчого провадження № 72114386 частки у праві власності на будинок, в якому зареєстрована малолітня дитина.

Задовольняючи подання приватного виконавця, суд першої інстанції, з яким погоджується і апеляційний суд, обґрунтованого виходив з того, що заборгованість за виконавчим провадженням не погашена, ОСОБА_4 є спадкоємицею боржника ОСОБА_3 , яка успадкувала від померлого боржника 1/2 частку у праві власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 , за вказаною адресою зареєстрований неповнолітня особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому за відсутність дозволу органу опіки та піклування на реалізацію належної спадкоємиці боржника ОСОБА_3 , на праві власності частки у будинку неможливо виконання рішення суду про стягнення коштів.

Також, колегія суддів враховує, що боржник ОСОБА_3 та його правонаступник ОСОБА_4 не є ні батьками малолітньої ОСОБА_5 , ні особами, які їх замінюють.

Крім того внаслідок реалізації належної боржнику частини будинку малолітня дитина не втратить право користування будинком, оскільки інша його частина залишається у власності ОСОБА_4 , тобто права малолітньої дитини на користування житловим приміщенням жодним чином порушені не будуть.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання, що судом першої інстанції не враховано, що в переліку майна, яке підлягає реалізації, визначено інше рухоме та нерухоме майна, яке не пов`язано з інтересами дитини, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 та причіп реєстраційний номер 06977 ХМ 2004 року, шасі № НОМЕР_1 , оскільки вартість вказаного майна не є достатньою для погашення заборгованості.

Виконавець на підставі частини першої, пункту 1 частини другої, пунктів 3, 6, 22 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний та має право вживати всіх необхідних заходів щодо примусового виконання судового рішення, в тому числі й одержувати всі необхідні дозволи для проведення виконавчих дій.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що державний чи приватний виконавець зобов`язаний звернутися до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на реалізацію житлової нерухомості, право на користування якою мають діти, а у разі відмови у наданні такого дозволу органом опіки та піклування - виконавець має повноваження звернутися до суду з відповідним поданням.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 127/30546/21.

Отже, з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу (відмові) органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, виконавець може звернутися до суду з заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, яка повинна бути розглянута судом у порядку статті 435 ЦПК України, тому приватним виконавцем Джубабою Д.О. було дотримано вимоги чинного законодавства щодо порядку отримання дозволу на реалізацію нерухомого майна.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору, а фактично зводяться до переоцінки доказів, яким надана належна оцінка в мотивувальній частині даної постанови..

Ухвала суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 січня 2026 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова