К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року місто Київ

справа № 755/17740/25

апеляційне провадження № 22-ц/824/4286/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року, постановлену під головуванням судді Катющенко В.П., у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), акціонерне товариство «Аграрний фонд» на дії/бездіяльність органу примусового виконання,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просив суд: визнати бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправною та зобов`язати скласти постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №755/4855/22, виданого 07.06.2023 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» матеріальну шкоду в розмірі 1490014,03 грн та судовий збір у розмірі 22349,91 грн, всього 1512363,94 грн.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що 24.09.2024 постановою Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №755/4855/22, виданого 07.06.2023 Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» матеріальну шкоду в розмірі 1 490 014,03 грн та судовий збір у розмірі 22 349,91 грн. Відповідно до довідки державного виконавця в примусовому порядку станом на 28.08.2025 на користь стягувача стягнуто 512 321,45 грн, а також виконавчий збір. Дата, коли скаржник дізнався про порушення прав - 15.09.2025.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.08.2025 у справі № 760/1774/24 рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18.03.2025 та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03.04.2025 скасовані, стягнуто з акціонерного товариства «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 4 706 013,26 грн.

Постановою Верховного Суду від 19.06.2024 у справі № 755/4855/22 рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07.06.2023 та постанову Київського апеляційного суду від 14.11.2023 залишено без змін, стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Аграрний фонд» 1 512 363,94 грн. Судове рішення набуло законної сили і передане для примусового виконання Дніпровському ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ(м. Київ), реєстраційний номер виконавчого провадження НОМЕР_1.

Станом на 26.08.2025 боржником сплачено на користь стягувача 512 321,45 грн на виконання рішення суду, а залишок заборгованості складає 1 050 905,64 грн. Станом на 28.08.2025 між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Аграрний фонд» існують зустрічні однорідні грошові вимоги у сумі 1 050 905,64 грн, строк виконання за якими настав.

28.08.2025 боржник повідомив стягувача про зарахування та припинення грошових зобов`язань ОСОБА_1 перед акціонерним товариством «Аграрний фонд» у частині грошових зобов`язань у розмірі 1 050 905,64 грн. Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог надіслана засобами ЄСІТС Електронний Суд на адресу АТ «Аграрний фонд» та Дніпровському ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).

Листом від 29.08.2025 АТ «Аграрний фонд» звернувся до державного виконавця із заявою, зі змісту якої убачається явне невизнання рішення суду, яке набуло законної сили, та намагання протиправного впливу на державного виконавця із закінчення примусового виконання через зарахування зустрічних безспірних однорідних вимог.

28.08.2025 державний виконавець отримав докази повного виконання рішення суду, яке перебуває на примусовому виконанні. Крім того, 11.09.2025 державний виконавець отримав заяву про закінчення виконавчого провадження з достатнім підтвердженням повного виконання від боржника. Наведене покладає на державного виконавця беззаперечний обов`язок діяти у спосіб та у порядку, передбачений ст.19 Конституції України, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте станом на 15.09.2025 державний виконавець не закінчив виконавче провадження і не склав постанову про закінчення виконавчого провадження, не розмістив його у публічному доступі в Автоматизованій системі виконавчого провадження, не розмістив постанову про закінчення виконавчого провадження, не надіслав на адресу учасників виконавчого провадження постанову про закінчення виконавчого провадження у паперовій формі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), АТ «Аграрний фонд» на дії/бездіяльність органу примусового виконання - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що суд дійшов передчасного та необгрунтованого висновку про тотожність предметів скарг у справах № 755/17740/25 та 755/16525/25.

У даній справі підставою для звернення із скаргою є бездіяльність виконавця щодо розгляду заяви про закінчення виконавчого провадження, яка була зареєстрована 11 вересня 2025 року, тоді як підставами скарги у справі № 755/16525/25 було відсутність станом на 01 вересня 2025 року постанови про закінчення виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Аграрний Фонд» - Банчук Б.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на те, що ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року у справі № 755/16525/25 вже було розглянуто аналогічну скаргу та прийнято судове рішення про відмову у задоволенні скарги за її безпідставністю. Твердження апелянта про те, що ним було заявлено дві різні скарги з різними підставами та обгрунтуваннями є помилковим.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник АТ «Аграрний Фонд» - Пронін О.А. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суд без змін.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення учасників справи, розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції проаналізувавши вимоги та обґрунтування поданої скарги в межах даного судового провадження, дослідивши вимоги та обґрунтування скарги, що була подана 01.09.2025 та розглянута 23.09.2025 суддею Хромовою О.О. в межах цивільної справи №755/16525/25, дійшов висновку, що ці скарги є ідентичними як підставами, які ці скарги обґрунтовуються так і вимогами з якими заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з оскарженням дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 4471 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову (скарги) без розгляду, якщо у провадженні того чи іншого суду є справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена процесуальна норма права направлена на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів (скарг) до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

Залишення позову без розгляду у цьому разі можливе лише за умови, що позов у справі, яка перебуває у провадженні цього чи іншого суду, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема залишати позов без розгляду.

Підстава позову це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача, та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами.

Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Сторони особи (фізичні, юридичні), які набувають із пред`явленням позову певного процесуального статусу, зокрема позивач особа яка звертається до суду з метою поновлення свого порушеного права, встановлення та визнання права, відповідач особа, яка, зокрема зазначене право не визнає.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає розгляду таких позовів.

Проте, суд першої інстанції помилково зробив висновок про тотожність підстав скарг, виходячи з наступного.

У справі №755/16525/25 предметом скарги є визнання бездіяльності Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправною та зобовязання скласти постанову про закінчення виконавчого провадження. Підставою скарги є те, що станом на 01 вересня 2025 року державний виконавець не закінчив виконавче провадження і не склав постанову про закінчення виконавчого провадження за наявності в нього заяви про зарахування однорідних вимог.

У даній справі предметом скарги є визнання бездіяльності Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправною та зобов`язання скласти постанову про закінчення виконавчого провадження. Підставою скарги є те, що 11 вересня 2025 року виконавець отримав заяву про закінчення виконавчого провадження з достатнім підтвердженням повного виконання рішення від боржника, проте станом на 15 вересня 2025 року виконавче провадження не закінчено, постанова про закінчення виконавчого провадження не складена.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду, оскільки підстави скарги не є тотожними.

Колегія суддів вважає, що залишення скарги без розгляду з підстав, наведених судом першої інстанції за обставин нетотожності пред`явлених скарг у наведених цивільних справах, є перешкодою у доступі до правосуддя ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів установила, що при постановленні ухвали про залишення скарги без розгляду суд першої інстанції порушив норми процесуального права, дійшов помилкових і таких, що не відповідають обставинам справи унаслідок їх неповного з`ясування, висновків про тотожність скарг у межах цієї справи та справи № 755/16525/25, а тому є підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції про залишення скарги без розгляду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2026 року.

Головуючий:

Судді: