ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1991/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Лужецької О.Р., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвтормет-Союз» про встановлення факту трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15.10.2025 у цивільну справу №591/11712/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвтормет-Союз» про встановлення факту трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди передано до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2025 справу передано судді Лужецькій О.Р.

Ухвалою судді від 26.11.2025 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвтормет-Союз» про встановлення факту трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.01.2026 на 09 год.15 хв.

В судовому засіданні, призначеному на 21.01.2026 були присутні позивач, відповідач (в режимі відеоконференції) та члени ГО «Стоп корупції».

В той же день, через кілька годин після проведення судового засідання у справі до мого службового приміщення зайшли члени ГО «Стоп корупції», членом якого є позивач та намагалися з`ясувати відомості щодо мене та моїх родичів, а в подальшому розмістили повідомлення, що містить інформацію неправдивого характеру, що дає підстави вважати про спробу тиску з метою схилити мене до прийняття відповідного процесуального рішення, посягаючи тим самим на незалежність судової влади та дискредитуючи довіру суспільства до мене як судді та судової влади зокрема.

За даним фактом звернулася до Вищої ради правосуддя та Генерального прокурора України з повідомленням про втручання у професійну діяльність - здійснення тиску позивачем ОСОБА_1 , дії якого мають ознаки втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою добитися неправосудного рішення, що є загрозою незалежності судової влади.

З метою уникнення будь-яких сумнівів у своїй неупередженості та безсторонності вважаю за необхідне заявити про самовідвід від розгляду даної справи на підставі пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Виходячи з тлумачення вказаної процесуальної норми вбачається можливим прийти до висновку, що у зв`язку виникненням певних обставин суддя може бути усунутий, зокрема, шляхом самовідводу від участі у цивільному провадженні, оскільки таке відсторонення виключає вплив на судовий розгляд та судове рішення за певних об`єктивних та/або суб`єктивних чинників.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Наявність безсторонності визначається у тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у учасників процесу у його безсторонності та неупередженості.

Вимога «безсторонності», згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма законодавства не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості вважаю за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

У пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (заява № 4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією Економічної і Соціальної Ради 00Н № 2006/23 від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий суд насамперед повинне забезпечуватись безсторонністю судді. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі (пункти 183,184 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.11.2021 у справі №11-202сап21).

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

За приписами статті 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно положень пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки судів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи вищевикладене та пункт 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, наведені рішення ЄСПЛ, Бангалорські принципи та висновок Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи, не дивлячись на відсутність у судді будь-якого прямого чи опосередкованого інтересу до результатів розгляду даної справи, з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу та громадськості щодо неупередженості, безсторонності та об`єктивності судді та задля забезпечення довіри до судової влади в Україні, самовідвід судді Лужецької О.Р. підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід головуючого в справі судді - Лужецької Олени Романівни.

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвтормет-Союз» про встановлення факту трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, для визначення судді для її розгляду в порядку, встановленому ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА