УХВАЛА

іменем України

"20" січня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , через представника - адвоката Панченка В.М., звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вказана позовна заява та додані до неї документи подані через систему «Електронний суд».

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року цивільну справу за цим позовом передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва.

Зазначену позову заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків не більше ніж п`ять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

В ухвалі суду зазначалось, що додані до матеріалів позовної заяви копії документів позивача та відповідача, свідоцтва про шлюб є нечитабельними та такими, що не підлягають візуальному відтворенню, а також до матеріалів позовної заяви не було долучено доказ надіслання відповідачу поданих до суду документів.

З метою усунення недоліків позовної заяви, позивачу було запропоновано: подати до суду належним чином завірені читабельні копії доданих до позовної заяви документів, а також докази надсилання відповідачу листом з описом вкладення копій позовної заяви та доданих до неї документів за зареєстрованим місцем проживання відповідача: АДРЕСА_1 , гуртожиток.

Копію зазначеної ухвали суду було доставлено до електронного кабінету представника позивача 15 січня 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

19 січня 2026 року відділом документообігу суду було передано в провадження судді заяву про усунення недоліків, яка представником позивача через систему «Електронний суд» була подана до суду 15 січня 2026 року, до якої долучено копію свідоцтва про шлюб та докази направлення відповідачу листом з описом вкладення долучених до позовної заяви документів, за іншою адресою, ніж вказано в ухвалі суду.

Отже, представником позивача проігноровані вимоги суду щодо необхідності надсилання відповідачу листом з описом вкладення копій позовної заяви та доданих до неї документів, за його зареєстрованим місцем проживання та надання читабельних копій документів (крім свідоцтва про шлюб).

Станом на дату постановлення даної ухвали, інших заяв чи клопотань позивача на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивачем не усунуто недоліки, вказані в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2026 року, суд убачає визначені законом підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 8, 12, 175, 177, 185, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: