Ухвала

Іменем України

23 січня 2026 року

м. Київ

справа № 204/8994/19

провадження № 61-86ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Ратушного Віктора Вікторовича як представника ОСОБА_1 на додаткове рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 09 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Воробйова Олена Олександрівна, Дніпровська міська рада, про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04 вересня 2019 року житлового приміщення І Х, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Воробйовою О. О., зареєстрований в реєстрі за № 1461; застосувати наслідки недійсності правочину; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 967 000,00 грн.

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 06 грудня 2024 року позов задовольнив. Визнав недійсним договір купівлі-продажу від 04 вересня 2019 року житлового приміщення ІХ, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Воробйовою О. О., зареєстрований в реєстрі за № 1461. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 967 400,00 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

09 грудня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення у справ, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 35 338,00 грн.

Чечелівський районний суд м. Дніпра додатковим рішення від 09 червня 2025 року клопотання задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 338,00 грн.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 13 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2024 року - без змін. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 26 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Додаткове рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 09 червня 2025 року змінив, зменшив розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , до 15 990,00 грн.

03 січня 2026 року адвокат Ратушний В. В. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 09 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

У касаційній скарзі представник заявника зокрема посилається на те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17, від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18, від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22, від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, від 31 травня 2022 року у справі № 917/304/21, від 16 січня 2024 року у справі № 910/2053/20.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Матеріали касаційної скарги, зміст оскаржуваних судових рішень свідчать про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень чи їх невідповідності висновку, викладеного у постанові Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі.

Судами встановлено, що 09 грудня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 було надано договір про надання правової допомоги від 20 листопада 2019 року укладеного між адвокатом Куценко О. М. та клієнтом ОСОБА_2 , детальний опис робіт (наданих послуг) від 09 грудня 2024 року виконаних адвокатом за договором про надання правничої допомоги від 20 листопада 2019 року відповідно до якого вартість послуг складає 35 338,00 грн. За умовами договору, зокрема пункту 2. 3., сторонами визначено гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції у розмірі 2 % від ціни позову.

Згідно із детальним описом робіт (наданих послуг) від 09 грудня 2024 року, адвокатом надані послуги щодо складання/подання адвокатського запиту до КП «ДМБТІ» ДОР від 04 грудня 2019 року/отримання відповіді від 19 грудня 2019 року - 1 година - 500,00 грн; складання/подання позову від 19 грудня 2019 року - 4 години - 1 600,00 грн; складання/подання клопотання про забезпечення позову від 19 грудня 2019 року - 2 години - 1 200,00 грн; складання/подання апеляційної скарги від 20 січня 2020 року на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2019 року - 4 години - 1 600,00 грн; участь у суді апеляційної інстанції 24 березня 2020 року - 2 години - 500,00 грн; складання/подання адвокатського запиту до ДМР від 28 травня 2020 року, отримання відповідей від 09 червня 2020 року та 11 червня 2020 року - 1 година - 500,00 грн; складання/подання клопотання про долучення доказів до матеріалів справи від 09 серпня 2020 року - 2 години - 1 200,00 грн.; складання/подання клопотання про витребування доказів від 21 вересня 2022 року - 2 години - 1 200,00 грн; складання/подання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від 05 листопада 2024 року - 2 години - 1 200,00 грн; участь у суді першої інстанції у підготовчих засіданнях та у судових засіданнях з 28 січня 2020 року до 05 грудня 2024 року - не менше 30 годин - 6 000,00 грн; гонорар адвоката за представництво в суді першої інстанції - 2 % від ціни позову - 19 348,00 грн; сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги - 490,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц.

Зазначена правова позиція є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу були предметом правової оцінки у додаткових постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21, від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Встановивши, що ОСОБА_2 дотримано процесуальні вимоги закону щодо порядку та строків подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, апеляційний суд виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат дійшов правильного висновку про зміну додаткового рішення суду першої інстанції та зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 15 990,00 грн.

Доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норм права та незгоди з судовим рішенням, висновків суду не спростовують, на його законність і обґрунтованість не впливають, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Враховуючи, що касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, тоді як Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Ратушного Віктора Вікторовича як представника ОСОБА_1 на додаткове рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 09 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Воробйова Олена Олександрівна, Дніпровська міська рада, про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов