Провадження 2/522/2212/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

15 січня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Зелінська К.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №123022 від 08.05.2020 у розмірі 5100,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 1000,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 4100,00 гривень. Крім цього позивач просить стягнути на свою користь витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.05.2020 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 123022 про надання фінансового кредиту (далі - договір), який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 1000,00 гривень, дата надання кредиту: 08.05.2020, строк кредиту : 25 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. 17.02.2022 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладений договір факторингу №

01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 5100,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1000,00 гривень; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4100,00 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2025 відкрите провадження та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16.10.2025 року до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності.

Так в заяві зазначено, що відповідно до умов договору кінцевий строк погашення кредиту - 01.06.2020 року. Таким чином позовної давності позивачем пропущено.

16.10.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до вказаного відзиву відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог.

Так відповідач зазначає, що докази направлення грошових коштів на картку, власник якої неможливо встановити, а довідка від ТОВ «Платежі онлайн» не є належним доказом.

Крім того, електронний кредитний договір № 123022 від 08.05.2020 року не є ні оригіналом ні копією електронного документа, а тому вказаний доказ не є належним та допустимим.

Звертає увагу суду, що Кредитний договір у формі файлу створений 03.07.2025 року за день до подання позовної заяви.

30.10.2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 20.11.2025 року судом вирішено задовольнити клопотання представника відповідача та витребувати у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про перерахування коштів.

08.12.2025 та 19.12.2025 року до суду з АТ КБ «Приватбанк» надійшли витребувані судом документи.

У судове засідання призначене на 13.01.2026 року з`явився представник відповідача адвокат Голенєва О.І. яка заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

За результатами судового засідання судом оголошено, що проголошення вступної та резолютивної частини рішення відбудеться 15.01.2026 року о 12:40.

У судове засідання призначене на 15.01.2026 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою у судові засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, не здійснювалось.

На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 04.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення рішення суду до 15.12.2025.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що

Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно доч.1ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1ст. 527 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1ст. 628 ЦК України).

Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3ст. 1049 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 1055 ЦК України встановлює вимоги до форми кредитного договору, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ч. 2ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з п. п. 6, 7 ч. 1ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"(далі - Закону України 675-VIII) (в редакції, чинній на момент укладення договору) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1 ст. 11 Закону України 675-VIII).

Згідно з ч. ч. 3, 12 ст. 11 Закону України 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч.1 ст. 12 Закону України 675-VIII).

Суд встановив, що 08.05.2020 між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 123022 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 1000,00 гривень, дата надання кредиту: 08.05.2020, строк кредиту : 25 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних.

Щодо доводів відповідача про те, що договір нібито створений лише 03.07.2025, суд зазначає, що вказана дата є технічним часом генерації (формування) документа у форматі PDF для його подальшого витягу з інформаційної системи та долучення до матеріалів позовної заяви. Оскільки технічний процес візуалізації електронного документа для паперового або файлового відтворення не змінює дату та зміст фактичного вчинення правочину, суд відхиляє ці заперечення.

На підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу позивач долучив до матеріалів справи інформаційну довідку від 08.05.2020, в якій зазначено, що ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця: aviracredit.com.ua через платіжний сервіс «Platon» була поведена успішна транзакція: тип транзакції видача; номер транзакції - 28896-06834-11867; номер замовлення - A224523B127403CLY123022T777888; сума 1000 гривень; дата та час проведення - 2020-05-08 20:58:05; номер платіжної картки - НОМЕР_1 ; емітент платіжної картки - PRIVAT BANK; опис - выдача кредита #123022.

Відповідач у відзиві зазначає, що зазначена довідка не є належним доказом перерахування коштів, адже не є зрозумілим на яку саме картку перераховано кошти.

Суд критично сприймає вказані обґрунтування виходячи з наступного.

Згідно з відповіддю, наданою АТ КБ «Приватбанк», встановлено, що 08.05.2020 року на картковий рахунок № НОМЕР_2 було зараховано грошові кошти у загальному розмірі 3997,50 грн. Також із зазначеної відповіді банку вбачається, що вказана платіжна картка належить безпосередньо відповідачу - ОСОБА_1 .

Оцінюючи ці докази у їх сукупності, суд зазначає, що перші шість та останні чотири цифри номера картки, зазначені в інформаційній довідці ТОВ «Платежі Онлайн» (516874**1215), повністю співпадають із номером картки, яка належить відповідачу згідно з даними банківської установи. Шляхом співставлення цих номерів суд приходить до висновку про ідентичність платіжного засобу, використаного для отримання кредиту. При цьому сума коштів, зарахована на рахунок відповідача 08.05.2020 року, за своїм розміром дозволяє стверджувати, що вона включала в себе і кредитні кошти у розмірі 1000,00 грн згідно з умовами кредитного договору № 123022.

Крім того, суд враховує, що сторона відповідача, заявляючи про сумніви щодо отримання коштів та вказуючи на недоведеність обставин позову, не була позбавлена процесуальної можливості надати суду власну деталізовану роздруківку (виписку) за рахунком. Такий документ міг би стати беззаперечним письмовим доказом того, що 08.05.2020 року сума у розмірі 1000,00 грн на рахунок відповідача не надходила. Однак відповідач обрав процесуальну стратегію, засновану виключно на запереченні позиції позивача, не надавши жодних доказів на підтвердження своїх аргументів.

Оцінюючи наявні у справі докази крізь призму стандарту переваги більш вагомих доказів (більшої вірогідності), суд доходить висновку, що матеріали справи у їх сукупності повністю підтверджують факт надання та отримання відповідачем грошових коштів відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У Постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 № 202/4494/16-ц (14-318цс18), 28.03.2018 № 444/9519/12 (14-10 цс 18), 04.07.2018 № 310/11534/13-ц (14-154цс18) викладена правова позиція, згідно з якою відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 5100,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1000,00 гривень; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4100,00 гривень.

У матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем коштів, отриманих від кредитодавця.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1000,00 гривень та процентів у розмірі 4100,00 гривень підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, від 14.02.2018 у справі № 754/16086/15-ц.

Розглядаючи питання позовної давності, суд зазначає, що її перебіг було зупинено відповідно до п. 12 та п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України спочатку у зв`язку з запровадженням карантину (з 02.04.2020), а згодом - через введення воєнного стану (з 24.02.2022). Враховуючи, що відновлення строків відбулося лише 04.09.2025 (Закон № 4434-IX), позовна давність позивачем не пропущена. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 5100,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 141, 247, 259, 263-265, 275 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 610, 625, 626, 628, 629 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (Код ІНН: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 Виданий 08-03-2006 ПРИМОРСЬКИМ РВ УМВС УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛ . Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адреса проживання: АДРЕСА_1 , Тел: НОМЕР_5 , Електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження 04080, м. Київ, вул. Кирилівська будинок 82, офіс 7 , ) заборгованість за Кредитним договором № 123022 від 08.05.2020 року, в сумі 5100,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (Код ІНН: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 Виданий 08-03-2006 ПРИМОРСЬКИМ РВ УМВС УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛ . Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адреса проживання: АДРЕСА_1 , Тел: НОМЕР_5 , Електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження 04080, м. Київ, вул. Кирилівська будинок 82, офіс 7 , ) судовий збір у сумі 2422,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

З огляду на відключення електропостачання в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси та з урахуванням періоду щорічної відпустки судді, повний текст рішення суду складений 26.01.2026 року.

Суддя А.В. Науменко

15.01.26