Провадження № 2/635/2411/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар судового засідання Головінов С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

представник ОСОБА_1 - Пекаренін Андрій Анатолійович , який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1165578 від 03 січня 2024 року,

представник ОСОБА_2 - Цуркан Роман Андрійович , який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АО № 1141717 від 06 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

позивач подала до суду позовну заяву та просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на день смерті останньої; визнати за позивачем право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її та відповідача дідусь ОСОБА_6 , після смерті якого залишилася спадщина, що складається, в тому числі, із права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_6 разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_5 , яка хоча і прийняла спадщину, проте не зверталася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача та відповідача ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка за життя залишила заповіт від 04 серпня 2010 року, яким все майно, з чого б воно не складалося та де б таке не знаходилося і, взагалі, все що буде їй належати на день смерті, на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на день смерті бабусі - ОСОБА_5 , проживали разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , проте були зареєстровані за іншою адресою. При зверненні до нотаріальної контори, позивачу та відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не прийняли спадщину після смерті бабусі. Таким чином, позивач не може оформити спадщину у інший спосіб, і відтак належним чином користуватися, володіти та розпоряджатися домоволодінням, яке отримала у спадок. Встановлення факту постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем необхідне для видачі свідоцтва про право на спадщину, при цьому місце постійного проживання може відрізнятися від реєстрації місця проживання особи. Крім того навіть після встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, у позивача не буде змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки домоволодіння було збудоване у 1962 році та єдиним правовстановлюючим документом на домоволодіння є Акт закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від квітня 1963 року. Житловий будинок був побудований у 60-х роках минулого століття, коли питання набуття права власності регулювалось Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року №8502-11, i прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, підставами виникнення у ОСОБА_6 права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовано до 1962 році, тобто спадкодавець ОСОБА_6 ще за свого життя набув право власності на вказане майно, яке після його смерті переходить у порядку спадкування. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2023 року позовну заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову терміном п`ять днів з дня отримання ухвали суду.

04 січня 2024 року на виконання ухвали суду від 25 грудня 2023 року представником позивача - Пекареніним А.А. долучено до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року відкрито провадження по справі.

06 березня 2024 року представник позивача - Пекаренін А.А. подав суду клопотання про витребування доказів.

13 березня 2024 року представник відповідача - Цуркан Р.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та просив встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 12 лютого 2011 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь позивача та відповідача ОСОБА_6 , після смерті якого залишилася спадщина, яка складається, в тому числі, із права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_6 разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_5 , яка хоча і прийняла спадщину, проте не зверталася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача та відповідача ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка за життя залишила заповіт від 04 серпня 2010 року, яким все майно, з чого б воно не складалося та де б таке не знаходилося і, взагалі, все що буде їй належати на день смерті, на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на день смерті бабусі - ОСОБА_5 , проживали разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , проте були зареєстровані за іншою адресою. При зверненні до нотаріальної контори, позивачу та відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не прийняли спадщину після смерті бабусі. Таким чином, позивач не може оформити спадщину у інший спосіб, і відтак належним чином користуватися, володіти та розпоряджатися домоволодінням, яке отримав у спадок. Встановлення факту постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем необхідне для видачі свідоцтва про право на спадщину, при цьому місце постійного проживання може відрізнятися від реєстрації місця проживання особи. Крім того навіть після встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, у позивача не буде змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки домоволодіння було збудоване у 1962 році та єдиним правовстановлюючим документом на домоволодіння є Акт закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від квітня 1963 року. Підставами виникнення у ОСОБА_6 права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. За викладених обставин, позивач змушений звернутися до суду з зустрічним позовом.

09 квітня 2024 року представник позивача Пекаренін А.А. подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

04 листопада 2024 року в підготовчому засіданні ухвалою суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2024 року за задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, Харківського обласного державного нотаріального архіву додаткові докази.

10 квітня 2025 року Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області надано докази на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2024 року.

10 квітня 2025 року Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області надано докази на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2024 року.

15 квітня 2025 року Харківським обласним державним нотаріальним архівом надано лист на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2024 року.

27 травня 2025 року Харківським обласним державним нотаріальним архівом надано докази на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 2024 року.

19 червня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

19 листопада 2025 року представник позивача Пекаренін А.А. подав клопотання про поновлення процесуального строку та долучення доказів до матеріалів справи.

18 грудня 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та долучено докази до матеріалів справи.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - Пекаренін А.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Проти задоволення вимог позивача за зустрічним позовом не заперечував.

Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 - Цуркан Р.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Проти задоволення вимог позивача за первісним позовом не заперечував.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були її сусідами в смт Коротич, перебували у шлюбі, побудували будинок по АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. Також зауважила, що на весіллі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вона не була та коли познайомилась із останніми, вони вже перебували у шлюбі. Після смерті ОСОБА_6 - ОСОБА_5 проживала в смт Коротич разом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , заміж більше не виходила.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що вона переїхала до смт Коротич в 1973 році, одразу познайомилась із сусідами - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . У ОСОБА_6 та ОСОБА_12 був єдиний син - ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_6 - ОСОБА_12 продовжувала проживати у тому ж будинку та вела господарство разом із сином, його дружиною та онуками, будь яких документів стосовно будинку свідок не бачила. Після смерті ОСОБА_12 в будинку проживали її онуки - ОСОБА_13 та ОСОБА_1 . Зі слів родичів свідку відомо що ОСОБА_6 та ОСОБА_12 перебували у шлюбі, оскільки родичі свідка були присутні на весіллі, але документів ОСОБА_11 не бачила. Також зі слів родичів свідку відомо, що будинок в якому проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , вони будували перебуваючи у шлюбі.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні питання про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 , та спільного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 12 лютого 2011 року, судом досліджені наступні докази та встановлені наступні обставини.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 15 від 16 лютого 2011 року.

Родинний зв`язок між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 підтверджується: даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видано 17 вересня 1955 року Прохорівським райбюро РАЦС, де вказано, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками записано: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_5 , запис № 24 від 17 вересня 1955 року; даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , що видано 12 вересня 1981 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, де вказано, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 та її батьками записано: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_14 , запис № 64 від 12 вересня 1981 року.

Родинний зв`язок між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 підтверджується: даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видано 17 вересня 1955 року Прохорівським райбюро РАЦС, де вказано, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками записано: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_5 , запис № 24 від 17 вересня 1955 року; даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , що видано 05 травня 1986 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, де вказано, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та його батьками записано: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_14 , запис № 31 від 05 травня 1986 року.

За даними довідки від 30 липня 2012 року депутата Коротичанської селищної ради Кисленко М.О., ОСОБА_2 , 1986 року народження, та його сестра ОСОБА_1 , 1981 року народження, на момент смерті своєї бабусі ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , але були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

За даними довідки № 666 від 23 липня 2012 року Виконавчого комітету Коротичанської селищної ради ОСОБА_1 на момент смерті бабусі ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснювала за нею догляд постійно.

За даними довідки № 667 від 23 липня 2012 року Виконавчого комітету Коротичанської селищної ради ОСОБА_2 на момент смерті бабусі ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснював за нею догляд постійно.

Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Мазюк Д.О. від 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем, та не подали заяву про прийняття спадщини у визначений ст. 1270 ЦК України строк. Згідно інформації Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області № 02-31/3156 від 18 вересня 2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована одна.

На підставі викладеного, з урахуванням показань свідків, суд вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та факт спільного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 12 лютого 2011 року, тому задовольняє вимоги позивача та відповідача за зустрічним позовом про встановлення факту спільного проживання.

Також, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету міста Харкова Ради депутатів трудящих № 335 від 19 липня 1956 року ОСОБА_6 відведено земельну ділянку на праві безстрокового користування за адресою: АДРЕСА_3 , площею 1200 кв.м. для будівлі житлового будинку, про що свідчать дані копії договору від 30 серпня 1956 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 08 вересня 1956 року нотаріусом Люботинської нотаріальної контори.

За даними акту від 15 квітня 1963 року про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, прийнято в експлуатацію житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , забудовника ОСОБА_6 .

Відповідно до копії будинкової книги та копії інвентаризаційної справи адреса будинку АДРЕСА_3 змінена на АДРЕСА_1 ; домоволоділець: ОСОБА_6 .

За архівними реєстраційними матеріалами КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради» станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в цілому за ОСОБА_6 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Люботинською нотаріальною конторою 08 вересня 1956 року, реєстровий № 2821, про що 05 листопада 1963 року внесено відповідний запис в реєстрову книгу № 7, реєстровий № 827. Колишня адреса: АДРЕСА_3 . Враховуючи викладене та показання свідків, суд вважає доведеним, що вказаний будинок є власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , як такий що побудований подружжям в період їх перебування у шлюбі.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Коротичанською селищною радою Харківського району, актовий запис № 103 від 04 листопада 1994 року.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 залишилися його син ОСОБА_7 та дружина ОСОБА_5 .

Відповідно до відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області № 748/01-16 від 08 квітня 2025 року та відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву № 1018/01-15 від 22 травня 2025 року, після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , з заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита.

За даними листа від 27 лютого 2024 року Департаменту реєстрації Виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 22 травня 1990 року до 28 вересня 2010 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого Коротичанською селищною радою Харківського району, актовий запис № 87 від 07 жовтня 2010 року.

За даними довідки № 1220 від 04 грудня 2023 року Виконавчого комітету Пісочинської селищної ради, за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Коротич, вулиця Центральна, будинок 58, були зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 21 листопада 1963 року по 11 листопада 1994 року, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 14 листопада 1965 року.

За даними акту від 12 вересня 2025 року депутата Пісочинської селищної ради Єгупова Б., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , були зареєстровані та фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Під час виїзду за вказаною адресою, в розмові з сусідами, з`ясовано, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживали однією родиною, вели спільне господарство, доглядали за будинком.

Спадкодавець ОСОБА_6 помер у 1994 році, в період дії Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, тому на правовідносини щодо спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_6 розповсюджується дія саме цього закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі № 463/9696/20 (провадження № 61-7014св22) вказано, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Ураховуючи наведене, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном або подали державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року в справі № 348/618/15-ц (провадження № 61-9592св19) вказано, що з урахуванням змісту статті 76 ЦПК України прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватися будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Такі висновки щодо належності та допустимості доказів вступу в управління чи володіння спадковим майном узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 січня 2021 року у справі № 204/1611/17 (провадження № 61-3374св19), від 5 березня 2021 року у справі № 585/2993/17 (провадження № 61-14279св20), від 22 лютого 2023 року у справі № 678/1119/21 (провадження № 61-9090св22) та від 6 грудня 2023 року у справі № 144/1842/21 (провадження № 61-8262св23), від 10 квітня 2024 року у справі № 635/4042/17 (провадження № 61-659св20).

Враховуючи, що ОСОБА_5 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 була зареєстрований і проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , а також продовжила проживати та користуватись вказаним будинком після смерті ОСОБА_6 , отже відповідно до статті 549 ЦК України в редакції 1963 року прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_5 04 серпня 2010 року склала заповіт, яким все майно, з чого б воно не складалося та де б таке не знаходилося і, взагалі, все що буде їй належати на день смерті, на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях кожному, про що свідчать дані копії заповіту від 04 серпня 2010 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Коротичанської ради Бец В.М..

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 15 від 16 лютого 2011 року.

Відповідно до листа Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області № 748/01-16 від 08 квітня 2025 року після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита.

Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Мазюк Д.О. від 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які подали заяви про прийняття спадщини 10 вересня 2025 року, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем, та не подали заяву про прийняття спадщини у визначений ст. 1270 ЦК України строк.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини за ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтями 1269 та 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець який на час відкриття спадщини проживав постійно із спадкодавцем, вважається, що прийняв спадщину, якщо не подав заяву про відмову від спадщини, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Враховуючи, що позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_5 за заповітом, судом встановлено факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому суд задовольняє вимогу позивача в частині визнання за нею права власності на 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, суд задовольняє вимогу ОСОБА_2 за зустрічною позовною заявою про визнання за ним права власності на 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому виходить з того, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_5 за заповітом та судом встановлено факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За викладених обставин, суд повністю задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за зустрічною позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 263-265, 293, 315 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1218, 1268 - 1270 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 12 лютого 2011 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічною позовною заявою - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 12 лютого 2011 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач (відповідач за зустрічною позовною заявою): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач (позивач за зустрічною позовною заявою): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

СУДДЯ О.М. Пілюгіна