Справа № 148/1351/25
Провадження № 2/930/908/25
19.01.2026 року Немирівський районний суд
у складі: головуючого судді - Науменка С.М.
за участю: секретаря судового засідання Андрущак Л.П.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення судових витрат, у цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення помилково сплачених грошових коштів,
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 25.12.2025 в задоволені позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення помилково сплачених грошових коштів, відмовлено.

У судових дебатах, що відбулись 24.12.2025, представником Івашева О.А., в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України було заявлено про те, що після ухвалення рішення суду першої інстанції, протягом 5 днів, представник відповідача подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу разом з підтвердженням розміру судових витрат (витрат на правничу допомогу), які має сплатити позивач.

29.12.2025 до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення судових витрат, відповідно до якої просив стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правничу допомогу сумі 30 000 грн.

Учасники справи до зали судового засідання не з`явилися.

Оскільки учасник справи до суду не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши заяву представника позивача та матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 25.12.2025 в задоволені позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення помилково сплачених грошових коштів, відмовлено.

Однак, ухвалюючи рішення по цивільній справі № 148/1351/25, судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, 22.07.2025 представником відповідача, подано відзив на позовну заяву, в якому зокрема на виконання п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦІК України було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв?язку із розглядом справи, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 20 000 грн.

У судових дебатах, представником Івашева О.А. було заявлено про те, що докази понесених витрат (акт приймання-передачі) будуть надані у передбачений законом строк, оскільки завчасно передбачити точний розмір витрат не було можливим

Відповідно до клопотання представника відповідача, яке надійшло до суду 29.12.2025 про стягнення судових витрат, представником заявлено про необхідність стягнути з позивача на користь відповідача судових витрат в розмірі 30 000 грн.

При цьому, до вищезазначеного клопотання представником було додано акт приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору N? 02-07-21-1 від 02.07.2025 та детальний опис наданих адвокатом послуг на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, про що неодноразово вказувалося Верховним Судом.

Визначаючись з розподілом витрат позивача на правничу допомогу адвоката суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 скористалося правовою допомогою адвоката Палька М.О., про що свідчить договір про надання правничої допомоги № 02-07-25-1від 02.07.2025.

Згідно наданого адвокатом, акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 02-07-25-1від 02.07.2025, адвокатом були надані наступні послуги з ознайомлення з матеріалами справи та консультації Івашева О.А.; складання відзиву на позовну заяву та його подання до Немирівського районного суд Вінницької області; участі адвоката в підготовчому судовому засіданні та участі адвоката у трьох судових засіданнях під час розгляду справи по суті, загальна вартість наданих адвокатом послуг відповідно до вказаного акту складає 30 000 грн.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність понесених витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22 травня 2024 року у справі №754/8750/19 зазначає, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Крім цього, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі №127/9918/14-ц).

Суд визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, виходив з принципів співмірності та розумності судових витрат, так враховуючи характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, доходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача з 30 000 грн до 5 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати (витрати на правничу допомогу) у розмірі 5000 (п`яти тисяч) грн.

У задоволенні решти суми понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення, особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.М. Науменко