Номер провадження 2/754/506/26
Справа №754/9968/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Кирилова А.А.

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (м. Ірпінь, вул.. Михайла Стельмаха, 9А, офіс 204, ) з позовною заявою до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості. Ціна позову - 14201,39 гривень.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №1935922 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до змісту якого позикодавець - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3750,00 гривень строком на 30 днів з обумовленою сторонами процентною ставкою - 1,99% на день.

Зазначає, що вказаний Договір було укладено шляхом накладення електронного підпису відповідача ОСОБА_1 у вигляді одноразового ідентифікатора.

16.04.2021 року між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №1935922 до Договору позики №1935922, за умовами якої Позичальник збільшує суму позики на 1 250,00. Таким чином, загальний розмір Позики становить 5000,00. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису F08YaeQn1Y, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.

Позикодавець на виконання умов Договору позики №1935922 від 11.04.2021 року та Додаткової угоди до Договору позики, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5000,00 за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий.

Наведене вище, підтверджується наступним: - Електронною платіжною інструкцією №0с3fca6d-8256-4c67-931d-a463fef3f380 від 11.04.2021 року про перерахування коштів в розмірі 3750,00 на банківський картковий рахунок, що зазначив Відповідач № НОМЕР_1 ; - Електронною платіжною інструкцією №041ddaa0-0ca1-41cc-bcae-05fcdbd57623 від 16.04.2021 року про перерахування коштів в розмірі 1250,00 на банківський картковий рахунок, що зазначив Відповідач № НОМЕР_2 ; Звертають увагу, що зазначені вище електронні платіжні інструкції/операції є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. (Платіжна інструкція підписана електронноцифровим підписом платіжної установи - додаються).

Згідно листа №11/04/25-21 від 11.04.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжних інструкцій №0с3fca6d-8256-4c67-931d-a463fef3f380 та №041ddaa0-0ca1-41cc-bcae-05fcdbd57623 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору позики №1935922 та додаткової угоди.

Згідно довідок № КД-000020213/ТНПП від 11.04.2025 р. та № КД-000020217/ТНПП від 11.04.2025 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступних платіжних операцій, зокрема 11.04.2021 року, сума 3750,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , номер платежу №0с3fca6d-8256-4c67-931d-a463fef3f380 та 16.04.2021 року, сума 1250,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , номер платежу №041ddaa0-0ca1-41cc-bcae-05fcdbd57623. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.

Враховуючи викладені вище умови Договору позики №1935922 від 11.04.2021 р. та додаткової угоди, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 2614,26 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 14201,39 грн. (розрахунок заборгованості - додається), зокрема: - 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9 201,39 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Отже, Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики №1935922 на підставі договору факторингу.

19.11.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1935922 від 11.04.2021 р. (Договір факторингу №1911 від 19.11.2021 р. разом з додатками та витяг з Реєстру прав вимог від 19.11.2021 р. - додається ).

03.04.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1935922 від 11.04.2021 р. (Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. разом з додатками та витяг з Реєстру прав вимог від 03.04.2023 р. - додається ).

Так, згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. (Додатки №4 та №5 до Договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. та Договору факторингу №1911 від 19.11.2021 р.- додаються).

Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16770,49 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11770,49 грн. - сума заборгованості за відсотками.

На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором позики №1935922 у розмірі 14201,39 грн., яка складається з: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9201,39 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім цього, стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн., а також витрати по сплаті судового збір у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 24 червня 2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

25.07.2025 року представником відповідача, адвокатом Білоног О.О. подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги відповідач визнає частково та просить суд стягнути на користь позивача грошові кошти в сумі 7271,15 грн.,що складається з суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000 грн., та заборгованості за відсотками в сумі 2761,15 грн., а в іншій частині позову по цьому Договору відмовити.

28.07.2025 року представником позивача ТОВ «Фінпром Маркет», адвокатом Ткаченко Ю.О. подано відповідь на відзив, відповідно до якого позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» просили задовольнити в повному обсязі. Справу розглядати за відсутності представника позивача.

18.11.2025 року представником позивача ТОВ «Фінпром Маркет», адвокатом Ткаченко Ю.О. на адресу суду подано додаткові пояснення у справі.

09.12.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача, адвоката Чутченко С.О. подано письмові пояснення з метою узагальнення правової позиції сторони Відповідача та надання суду розширеного аналізу, що доводить повну необґрунтованість позовних вимог.

Відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх безпідставними, необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами, а також такими, що ґрунтуються на неправомірному розрахунку, з огляду на наступні аргументи.

Аналіз доказової бази Позивача: Неналежність та недопустимість довідок від ТОВ «ФК Фінекспрес» Позивач, намагаючись довести факт перерахування Відповідачу суми у 5000,00 грн, надає до матеріалів справи не первинні банківські документи, а лише копії електронних платіжних інструкцій (№0c3fca6d... та №041ddaa0...) та дві Довідки (№ КД-000020213/ТНПП та № КД-000020217/ТНПП), видані ТОВ «ФК Фінекспрес».

Ці документи є неналежними та недопустимими доказами факту передання коштів Відповідачу.

Як вбачається з позовної заяви та довідки, ТОВ «ФК Фінекспрес» (так само, як і ТОВ «Платежі онлайн» у справі № 641/6563/25) є лише технологічним оператором платіжних послуг (фінансовим посередником), а не банком-відправником чи банком-отримувачем. Довідки, видані таким посередником, не фіксують господарську операцію видачі кредиту з рахунку Позикодавця та його зарахування на рахунок, що належить Відповідачу. Вони є, по суті, внутрішніми документами посередника, які підтверджують лише «прийняття до виконання платіжної інструкції», а не її фактичне та успішне виконання із зарахуванням коштів належному отримувачу.

Довідки від технологічних операторів не є належними доказами, оскільки самі ж ці оператори у своїх відповідях зазначають, що вся інформація про переказ коштів знаходиться «виключно у надавачів платіжних послуг, якими є банки».

Належними та допустимими доказами перерахування коштів, які Позивач не надав, є виключно: 1. Платіжна інструкція (доручення), засвідчена банком-відправником про її виконання; 2. Засвідчена банком виписка з рахунку Позикодавця, що відображає списання коштів на конкретний рахунок Відповідача; 3. Засвідчена банком виписка з рахунку Відповідача, що відображає зарахування цих коштів.

Відсутність цих первинних банківських документів свідчить про те, що Позивач не довів ключову обставину - факт передання грошей.

Найбільш яскравим свідченням необґрунтованості позову є клопотання самого Позивача, викладене у позовній заяві , де він просить суд: 1. Витребувати в АТ «Універсал Банк» (який Позивач ідентифікував за BIN-кодом картки ) інформацію щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_2 . 2. Витребувати в АТ «Універсал Банк» виписки по цьому картковому рахунку за періоди 11.04.2021 - 14.04.2021 та 16.04.2021 - 19.04.2021.

Подаючи це клопотання одночасно з позовною заявою, Позивач, по суті, робить «пряме і беззаперечне визнання... того факту, що на момент подання позову... у нього не було належної доказової бази».

Позивач цим клопотанням визнає, що він не може довести дві ключові обставини: 1. Що гроші були відправлені саме Відповідачу (Позивач просить суд встановити, чи належить їй рахунок).

2. Що гроші були фактично зараховані (Позивач просить суд отримати виписки, яких у нього немає).

Недоведеність волевиявлення Відповідача на укладення Договору 2.1. «Довідка про ідентифікацію» як односторонній документ кредитора Позивач стверджує, що договір №1935922 та додаткова угода до нього були підписані Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (коди SxCwKqXSIN та F08YaeQnIY), які нібито були надіслані на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як «доказ» цього факту Позивач надає «Довідку про ідентифікацію», видану самим первісним Позикодавцем (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»).

Цей документ є одностороннім, внутрішнім документом кредитора і не може вважатися об`єктивним та незалежним доказом. Він доводить лише те, що кредитор стверджує, ніби він відправив код. Він жодним чином не доводить: Що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 належить Відповідачу та контролюється нею.

Факт та час доставки електронного листа з ідентифікатором. Факт того, що Відповідач особисто відкрила цей лист та використала зазначений код.

Що код був використаний саме для акцепту (підписання) конкретного договору, а не для іншої дії (наприклад, реєстрації на сайті чи підтвердження адреси).

Спростування аргументу про відступлення права вимоги (факторинг) Позивач обґрунтовує своє право на позов наявністю договорів факторингу: спочатку від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», а згодом до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ».

Договори факторингу не створюють нових прав та не «оздоровлюють» первісне зобов`язання. Оскільки первісний кредитор (ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»): 1. Не мав належно доведеного права вимоги (оскільки договір є неукладеним

через недоведеність передання коштів); 2. Використовував неправомірний розрахунок відсотків, що суперечить висновкам ВП ВС.

Позивач (ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») успадкував не дійсну вимогу, а лише сукупність дефектів первісного кредитора.

На підставі вище викладеного, представник відповідача просить у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №1935922 від 11.04.2021 року у повному обсязі - відмовити.

Представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судове засідання не з`явився, на адресу суду представником спрямовано заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги позову підтримують у повному обсязі та просять суд його задовольнити.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №1935922 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до змісту якого позикодавець - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3750,00 гривень строком на 30 днів з обумовленою сторонами процентною ставкою - 1,99% на день.

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису F08YaeQn1Y, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою Позикодавцем, Позичальник/Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , з яким/якою укладено договір №1935922 від 16.04.2021 р., ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: F08YaeQn1Y. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 16.04.2021 15:36:57. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позикодавець на виконання умов Договору позики №1935922 від 11.04.2021 року та Додаткової угоди до Договору позики, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5000,00 за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий.

Електронною платіжною інструкцією №0с3fca6d-8256-4c67-931d-a463fef3f380 від 11.04.2021 року про перерахування коштів в розмірі 3750,00 на банківський картковий рахунок, що зазначив Відповідач № НОМЕР_1 .

Електронною платіжною інструкцією №041ddaa0-0ca1-41cc-bcae-05fcdbd57623 від 16.04.2021 року про перерахування коштів в розмірі 1250,00 на банківський картковий рахунок, що зазначив Відповідач № НОМЕР_2 ; Звертають увагу, що зазначені вище електронні платіжні інструкції/операції є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі.

Згідно листа №11/04/25-21 від 11.04.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжних інструкцій №0с3fca6d-8256-4c67-931d-a463fef3f380 та №041ddaa0-0ca1-41cc-bcae-05fcdbd57623 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору позики №1935922 та додаткової угоди.

Згідно довідок № КД-000020213/ТНПП від 11.04.2025 р. та № КД-000020217/ТНПП від 11.04.2025 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступних платіжних операцій, зокрема 11.04.2021 року, сума 3750,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , номер платежу №0с3fca6d-8256-4c67-931d-a463fef3f380 та 16.04.2021 року, сума 1250,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , номер платежу №041ddaa0-0ca1-41cc-bcae-05fcdbd57623.

19.11.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1935922 від 11.04.2021 р. (Договір факторингу №1911 від 19.11.2021 р. разом з додатками та витяг з Реєстру прав вимог від 19.11.2021 р. - додається ).

03.04.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1935922 від 11.04.2021 р. (Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. разом з додатками та витяг з Реєстру прав вимог від 03.04.2023 р. - додається ).

Так, згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. (Додатки №4 та №5 до Договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. та Договору факторингу №1911 від 19.11.2021 р.- додаються).

Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16770,49 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11770,49 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту, пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином.

Пунктом 1 ч.1ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зіст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ч. 1ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Позивачем підтверджено укладення кредитного договору між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. Також підтверджено відступлення права вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1ст.530 ЦК України).

Відповідно дост.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно був укладений договір про надання кредитних коштів. Факт отримання грошових коштів за кредитним договором відповідачкою не заперечуються, не оспорюється розмір тіла кредиту. Однак з урахуванням того, що тіло кредиту складає 5000 грн., а позовні вимоги позивача, щодо сплати незаконно нарахованих відсотків у розмірі 9201,39 грн. які також є не спів мірними сумі тіла кредиту, порушують принципи добросовісності та співмірності.

Проте, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність нарахованих відсотків за кредитом у заявленому розмірі та нарахування пені.

При цьому у суду відсутній обов`язок суду вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім цього Суд вважає, що нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом 9201,39 грн. значно перевищує суму кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013).

У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

При цьому, суд вважає релевантним посилання на вказане рішення Конституційного суду при вирішенні питання про розмір відсотків за порушення відповідачем грошового зобов`язання.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, суд, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає, що належить зменшити розмір відсотків до розміру 5000 грн., що складає 100% від суми заборгованості по кредиту.

На переконання суду, саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.

Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Так, у матеріалах справи міститься: копія договору №01-11/24 про надання правової допомоги від 01.11.2024 року; акт приймання - передачі наданої правничої лопомоги за Договором про надання првничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, Витяг з Акту №10-П приймання передачі наданої правничої допоги №01-11/24 від 01.11.2024 р., ордер на надання правничої допоги та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03.04.2018.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява №72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у рішенні в справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі №756/2114/17 від 13 лютого 2019 року, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи.

Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, враховуючи часткове задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 274 ЦПК України, суд - ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (м. Ірпінь, вул.. Михайла Стельмаха, 9А, офіс 204, ) заборгованість за кредитним договором № 1935922 від 11.04.2021 року у розмірі 10000 гривень, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу - 5000 гривень, сума заборгованості за відсотками 5000 гривень, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя І.А. Галась