Провадження № 2/175/2560/25
УХВАЛА

"19" січня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Яшиної М.В.,

представника позивача адвоката Верби А.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів адвоката Семашко Д.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в с-щі Слобожанське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві про відшкодування шкоди та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві про відшкодування шкоди та стягнення коштів.

Ухвалою суду від 23.09.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Представник позивача адвокат Верба А.П. подавав до суду клопотання про визнання зловживання процесуальними правами та застосування заходів процесуального примусу до представника відповідача адвоката Семашко Д.М. у зв`язку з поданням апеляційної скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.

Представник відповідачів - адвокат Семашко Д.М. у судовому засіданні зазначив, що не дивлячись на те, що нормами ЦПК України не передбачено оскарження ухвали про відкриття провадження, таке право він має.

Положеннями ч. 2 ст. 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Згідно з ч. 4 ст.44 ЦПК України у випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Цивільного процесуального кодексу України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 06.09.2018, справа №552/2378/17).

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою взагалі перешкоджання розгляду справи.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони відповідних правовідносин. Такі висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №337/474/14.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо.

Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п.3 ст. 35 Конвенції, мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та реалізовувати свої процесуальні права, в тому числі заявляти клопотання, оцінку яким надає суд під час їх вирішення. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Суд вважає, що неправильне використання представником відповідачів своїх процесуальних прав, яке полягало у поданні скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, хоча й призвело до ускладнення та більшої тривалості судового розгляду, проте не носило характеру злісного використання своїх прав з метою перешкоджання прийняття судом обгрунтованого рішення у справі, і беззаперечних обставин такого зловживання представником позивача не наведено.

Враховуючи викладене, суд висновує про відсутність підстав для вжиття до представника відповідачів адвоката Семашко Д.М. заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, оскільки судом не встановлено зловживання останніми своїми процесуальними правами.

Таким чином в задоволенні клопотання представника позивача про визнання зловживанням процесуальними правами протилежної сторони та застосування заходів процесуального примусу у вигляді попередження слід відмовити.

Керуючись ст. 12, 13, 43, 44, 143, 144, 148, 258-261,353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника позивача про визнання зловживання процесуальними правами та застосування заходів процесуального примусу до представника відповідача адвоката Семашко Д.М. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Білоусова