Справа № 694/24/26 Провадження №2-з/694/2/26
У Х В А Л А

14.01.2026 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смовж О.Ю.

за участю секретаря судових засідань Нікітішиної С.Б.,

заявниці ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи -Територіальний сервісний центр 7143, ОСОБА_2 , про забезпечення доказів до пред`явлення позову,

встановив:

ОСОБА_1 09 січня 2026 року звернулася до Звенигородського районного суду Черкаської області із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в обґрунтування якої зазначає, що планує подати позов до Калинопільського районного суду Черкаської області про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відповідачем у якому виступатиме колишній чоловік ОСОБА_2 . Серед спірного майна знаходиться, зокрема автомобіль Geely JL7162, 2008 року випуску, документи щодо реєстрації якого знаходяться у ОСОБА_2 . Для отримання інформації щодо належності автомобіля ОСОБА_2 , заявниця звернулася до Територіального сервісного центру 7143 (м. Звенигородка) РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях та отримала відповідь, що автомобіль невдовзі після розірвання шлюбу відчужено ОСОБА_2 та перереєстровано на іншу особу, водночас у наданні копії договору відмовлено з посиланням на положення Закону України «Про інформацію».

З огляду на відсутність можливості отримати зазначені докази, а також з метою визначення належного відповідача, заявниця звернулася до Звенигородського районного суду Черкаської області та просить витребувати з Територіального сервісного центру 7143 (м. Звенигородка) РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (вул. Б.Хмельницького, 15/1, м. Звенигородка, Звенигородський район, Черкаська область, 20202) належним чином завірену копію договору купівлі-продажу транспортного засобу Geely JL7162, 2008 року випуску, який був зареєстрований на ОСОБА_2 (продавця), укладений 16.08.2025.

Ухвалою суду від 09.01.2026 прийнято заяву у провадження, призначено судове засідання на 14.01.2026, запрошено ОСОБА_1 (заявницю), представника Територіального сервісного центру 7143 (заінтересовану особу), ОСОБА_2 (заінтересовану особу).

В судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Заявниця підтримала свою заяву, зазначила, що не вбачає інших шляхів для отримання копії договору для визначення відповідача набувача автомобіля та подачі відповідних доказів разом із позовною заявою про поділ майна подружжя.

У свою чергу ОСОБА_2 підтвердив обставини вибуття автомобіля Geely JL7162, 2008 року випуску, продажу його громадянці ОСОБА_3 , водночас зазначив, що автомобіль не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Заперечував проти задоволення заяви.

Оцінивши доводи заявниці та заінтересованої особи, суд дійшов наступного.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.4 ст.84 ЦПК України, суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 2 ст.116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Вимоги, що ставляться до форми та змісту заяви про забезпечення доказів, визначені положеннями ст. 117 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначаються: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Аналізуючи положення ЦПК України у зіставленні з вимогами заявника насамперед слід зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більш того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (ст. 84 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, у своїй заяві про забезпечення доказів до подання позову заявник вказує, що не має можливості самостійно надати суду докази. Зазначене заявниця підтвердила і в судовому засіданні.

Проте у заяві про забезпечення доказів не наведено обґрунтувань на підтвердження того, що заявлені документи, як засіб доказування, може бути втрачено або подання такого доказу стане згодом неможливим чи утрудненим.

Як встановлено судом, доказ, щодо якого звертається ОСОБА_1 , зберігається у відповідних реєстрах, розпорядником яких є органи Міністерства внутрішніх справ України, а також доступ до яких мають відповідні сервісні центри, при цьому не тільки у м. Звенигородка. Окрім того, відомості щодо оформлення договору купівлі-продажу автомобіля, а також і відповідні документи про таке, знаходяться також у ОСОБА_2 , що він сам не заперечував в судовому засіданні.

Відтак, суд доходить висновку, що заява не містить зазначення обґрунтування необхідності забезпечення вказаного у ній доказу у розумінні ст.116 ЦПК України, а саме: на цей час відсутні підстави вважати, що з часом можливість подання запитуваного доказу може бути безповоротно втрачено або збирання чи подання вказаного доказу стане згодом неможливим чи утрудненим, у зв`язку з чим не вбачає правових підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів до подачі позовної заяви.

Суд роз`яснює також заявниці, що у разі неможливості самостійно надати докази, на що по суті остання й посилається у заяві про забезпечення доказів, учасник справи вправі подати клопотання про витребування доказів судом на підставі статті 84 ЦПК України при зверненні до суду з позовною заявою.

Керуючись статтями 116-118, 171, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи -Територіальний сервісний центр 7143, ОСОБА_2 , про забезпечення доказів до пред`явлення позову - відмовити.

Копію ухвали суду направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27.01.2026

Суддя О.Ю.Смовж