УХВАЛА

27 січня 2026 року

м. Київ

справа № 2-738/2011

провадження № 61-887ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» на постанову Львівського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просило судстягнути солідарно

з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором

від 25 жовтня 2007 року № CL - 601/38/2007 у розмірі 15 567,13 доларів США та пені у сумі 7 603,23 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня

2011 року позов задоволено. Стягнутосолідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 жовтня 2007 року № SR-601/38/2007 у розмірі 15 567,13 доларів США, що еквівалентно 122 980,32 грн, та 7 603,32 грн пені. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07 березня

2023 року, замінено стягувача ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2011 року

у справі № 2-738/11.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2022 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07 березня

2023 року, замінено стягувача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» (далі - ТОВ «Профіт Файненс»)

у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2011 року

у справі № 2-738/11.

У листопаді 2022 року представник ОСОБА_3 - адвокат Назаренко М. В., із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до суду першої інстанції

із заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду

м. Львова від 03 березня 2011 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2023 року відмовлено у поновленні процесуального строку, встановленого законом, для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, заяву ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника

ОСОБА_3 - адвоката Назаренко М. В., на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2011 року у справі

№ 2-738/2011.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23 січня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Назаренко М. В., на заочне рішення Шевченківського районного суду

м. Львова від 03 березня 2011 року у справі № 2-738/2011 закрито.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Назаренко М. В., задоволено. Ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 січня 2024 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Назаренко М. В., задоволено. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2011 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, у задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» відмовлено.

19 січня 2026 року ТОВ «Профіт Файненс» шляхом формування документа

у підсистемі «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2011 року залишити в силі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі

ЦПК України.

Частиною четвертої статті 19 ЦПК України встановлено, щоспрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Ціна позову у даній справі становить 130 583,64 грн, що станом на 01 січня 2026 року не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(3 328,00 х 80= 266 240,00 грн).

Зазначена справа є малозначною справою відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України справа не відноситься до тієї категорії справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно

до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та судову практику у цій категорії справ.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2

частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення

у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню. Суд касаційної інстанції з власної ініціативи не має права визначати такі випадки.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду

в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок

і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що

є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення

(res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Профіт Файненс»подано касаційну скаргу

на судове рішення у малозначній справі: справі незначної складності та справі ціна позову в якій не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» на постанову Львівського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Г. В. Коломієць

Ю. В. Черняк