Справа № 346/3192/25
Провадження № 2-п/346/3/26
УХВАЛА

про відмову в поновленні строку

для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення

26 січня 2026 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Третьякової І.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Гжибовського А.А.,

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

у с т а н о в и в:

30 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просив поновити йому строк на подачу даної заяви; скасувати заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.11.2025р. по цивільній справі № 346/3192/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; справу призначити до судового розгляду.

Вимоги заяви мотивовані тим, що ОСОБА_1 не з`являвся в судові засіданні на розгляд справи, оскільки жоджних повісток та інших документів від суду за місцем своєї реєстрації він не отримував, а тому відповідно про час та місце розгляду справи обізнаний не був. Пред`явлені до нього позовні вимоги вважає необгрунтованими, оскільки ТОВ «ФК «ЕЙС» не надало належних доказів, які б підтверджували укладення між ними кредитного договору та наявність в нього боргових зобов`язань.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги своєї заяви підтримав та зазначив, що про наявність судового рішення дізнався в листопаді 2025 із застосунку «Дія» та після отримання його копії звернувся за правовою допомогою.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що копію судового рішення Островський В.В. отримав 27.11.2025р. 17.12.2025р. було видано доручення на представництво його інтересів. Після ознайомлення нею, як представником, з матеріалами справи, було підготовлено та подано заяву про перегляд заочного рішення. Вважає, що строки на подачу заяви були пропущені з поважних причин, оскільки її було подано в найкоротші терміни з урахуванням завантаженості роботи представника, а сам відповідач, без здійснення юридичного супроводу, не міг вчинити дані дії раніше.

Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, приичини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про перегляд заочного рішення, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 листопада 2025р. позов ТОВ «ФК «ЕЙС» задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Договором кредитної лінії №598195944 від 18.07.2022р. в сумі 25289 (двадцять п`ять тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень 60 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп., а всього: 30712 (тридцять тисяч сімсот дванадцять) гривень 00 коп.

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частини третя, четверта статті 284 ЦПК України).

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

На переконання Великої Палати Верховного Суду, частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Так, прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви (частина перша статті 286 ЦПК України). У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд згідно із частиною третьою статті 287 ЦПК України може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Тлумачення статей 286, 287 ЦПК України в сукупності із частиною першою статті 288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у частині третій статті 287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Це означає, що до підстав залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не відноситься питання оцінки причин пропуску строку на подання такої заяви.

Очевидно, що передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не мають відношення до вирішення питання щодо наслідків пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

На користь такого висновку свідчить і те, що як вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення (стаття 285 ЦПК України), так і строк звернення до суду з такою заявою (стаття 284 ЦПК України) наведені законодавцем перед врегулюванням ним дій суду після прийняття заяви про перегляд заочного рішення, які визначені у статті 286 ЦПК України та наступних статтях.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Тому правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду констатує, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Вказані висновки, викладені в п. 56-74 постанови ВП ВС від 12.06.2024р. по справі 756/11081/20, які враховуються судом згідно положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

В п. 12.1.1 постанови ВП ВС від 09.11.2021р. по справі № 214/5505/16 зазначеного, що можливість ухвалення заочного рішення слугує попередженням відповідачеві, який ухиляється від явки до суду. Не з`явившись на судове засідання, відповідач добровільно обмежує себе у використанні процесуальних прав на надання суду доказів, на висловлення заперечень проти позову, виключає свою участь у дослідженні доказів під час судового засідання.

ЦПК України встановлює особливий порядок оскарження заочного рішення відповідачем: відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може переглянути суд, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не вручили у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд цього рішення, якщо подасть таку заяву протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суд може також поновити у разі пропуску з інших поважних причин.

В пункті 24 постанови від 09.11.2021р. по справі № 214/5505/16 ВП ВС виснувала, що не у всіх випадках, коли до суду надійшли документи після спливу процесуального строку, ці документи слід залишати без розгляду. Так, якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених частинами другою та третьою статті 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у статті 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

Відповідно до ч4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїй практиці ЄСПЛ сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції» (Bellet v. France), «Ільхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkey), «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» та інші).

Зокрема, аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити такі фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду: 1) рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (справа «Белле проти Франції» (Bellet v. France)); 2) не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»); 3) суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту (справа «Станьо проти Бельгії» (Stagno v. Belgium)).

В поданій до суду заяві, в обгрунтування причин пропущення строку Островський В.В. вказував, що про винесене заочне рішення він дізнався тільки 27.11.2025р. Не розуміючи зміст даного рішення, відповідач почав пошуки адвоката для отримання консультації. Осккільки ОСОБА_1 є учасником бойових дій, він звернувся до відділення безоплатної правничої допомоги. 17.12.2025р. йому було призначено адвоката Голіней Л.Д. В межах дії доручення з урахуванням завантаженості адвоката відбулася перша зустріч та подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи через систему «Електронний суд». 23.12.2025р. було надано доступ до справи. Вказані обставини, на думку сторони відповідача, є поважними та достатніми для повнолення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Перевіряючи наведені відповідачем обставини, судом було встановлено наступне.

З матеріалів справи слідує, що копія заочного рішення була направлена на зареєстровану адресу місця проживання ОСОБА_4 та була вручена 28.11.2025р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 225).

В судовому засіданні ОСОБА_5 стверджував, що копію судового рішення він не отримував, а підпис на рекомендованому повідомленні належить його дідусеві.

Відповідно до ч. 5-7 ст. 272 ЦПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Крім цього, ч.3 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Отже, аналіз положень ст. 272 ЦПК України в сукупності з ч.3 ст. 130 ЦПК України, свідчить про те, що вручення копії судового рішенні близькому родичу, як представникові ОСОБА_4 , прирівнюється до вручення судового рішенні відповідачу особисто.

На підставі доручення від 17.12.2025р. № 017/04.4/11863 адвоката Голіней Л.Д. було призначено для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 у вигляді зокрема здійснення представництва інтересів у судах, як відповідача у справі №346/3192/25 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 227).

22.12.2025р. ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, в якій просила внести відомості про неї до додаткових відомостей про учасників справи з метою отримання доступу до електронної справи 346/3192/25 (а.с. 226).

Отже з вищевикаледного слідує, що отримавши копію заочного рішення 28.11.2025р., відповідач не відразу звернувся за правовою допомогою, внаслідок чого заяву про його перегляд було подано лише 30.12.2025р., тобто з пропущенням встановленого законом строку.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач та його представник мали реальну можливість на подання заяви про перегляд заочного рішення в межах строку, визначеного ст.. 284 ЦПК України. Суд зазначає, що підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк подання заяви, що в даній справі, за наведених відповідачем обставин, не вбачається. Ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи лише 23.12.2025р. не може вважатися достатньо виправданою обставиною для поновлення строку, оскільки копія заочного рішення була в наявності у відповідача, що дозволяло адвокату своєчасно підготувати та подати заяву до суду.

В зв`язку з зазначеним, суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд, що узгоджується з висновками щодо застосування норм права, викладеними в п. 45 постанови ВП ВС від 09.11.2021р. по справі № 214/5505/16

На підставі викладеного, керуючись ст. 126, 284, 287 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення у зв`язку з пропущенням строку на подання заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Третьякова І. В.