Справа №: 148/2356/25
Провадження № 2/148/132/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку з повідомленням сторін в м. Тульчині цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Коллект Центр" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи його тим, що відповідно до договору позики № 2815457 від 26.07.2021, укладеного між ТОВ Маніфою і ОСОБА_1 , відповідач отримала кредит в розмірі 1000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, зобов`язалася його повернути, сплатити проценти, згідно умов договору та його додатків.

29.12.2021 між ТОВ Маніфою та ТОВ Вердикт Капітал укладено договір факторингу №29/12-2021, право вимоги за договором позики №2815457 від 26.07.2021 перейшло до ТОВ Вердикт Капітал, яке відступило право вимоги за цим договором позики ТОВ "Коллект Центр" на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023. Відповідач зобов`язання за договором належно не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 36666,15 грн, з яких 9995,01 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26671,14 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги. Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по договору позики № 2815457 від 26.07.2021 у розмірі 36666,15 грн, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору 2422,40 грн. та на правничу допомогу 13000,00 грн..

У судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви, міститься прохання про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення розгляду за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України, заяв та клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи у її відсутності від останнього на адресу суду не надходили.

Зі згоди представника позивача у відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене вище, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Верховний Суд не одноразово зазначав, що у тому випадку, якщо судова повістка повертається до суду з причин того, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, а особа вважається повідомленою належним чином.

Звертаю увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, сам лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав судову повістку за належною адресою та яка повернулася до суду в зв`язку з відмовою від її отримання або відсутністю адресата за вказаною адресою, вважається належним повідомленням, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка повідомила таку адресу проживання під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення.

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини 2 ст. 191 та частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з огляду на таке.

Судом установлено, що 26.07.2021 між ТОВ Маніфою та ОСОБА_1 укладено договір позики №2815457, який підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 44 зворот), за яким відповідач отримала позику в розмірі 10000,00 грн, строком до 25.08.2021 (30 днів). Відповідно до п. 3.1.1. договору проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно. (а.с. 42)

У межах строку позики проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до п.3 додатку №1 до договору. (п. 3.1.2)

Базова процентна ставка за позикою фіксована: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. (п. 2.4.4.)

Згідно п. 3.10 договору, керуючись ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики.

П. 8.1 договору встановлено, що усі електронні документи, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, мають таку ж юридичну силу, як і власноруч підписані документи в паперовій формі та породжують права та обов`язки для сторін (а.с. 44)

Умови договору можуть бути змінені/доповнені лише за згодою сторін шляхом укладення відповідної додаткової угоди (п. 8.7).

На а.с. 56-57 копія розрахунку за договором позики №2815457 від 26.07.2021 (додаток №1 до договору позики), підписаного сторонами.

На а.с. 70-72 копія Анкети клієнта, паспорта позики та графік обов`язкових платежів, підписані сторонами.

На а.с. 68 копія додаткової угоди від 26.07.2021 до договору позики №2815457 від 26.07.2021 (додаток №2 до договору позики), якою змінено строк дії договору до 01.10.2021, у якій відображено графік нарахування процентів за користування позикою в період дії додаткової угоди.

На а.с. 73-76 Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ Маніфою.

29.12.2021 між ТОВ Вердикт Капітал та ТОВ Маніфою укладено договір про відступлення прав вимоги №29/12-2021, право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ Маніфою, перейшло до ТОВ Вердикт Капітал, в тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за договором позики №2815457 від 26.07.2021. Зазначене підтверджується копією акта прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення прав вимоги від 29.12.2021 №29/12-2021, копією реєстру боржників за договором факторингу №29/12-2021 від 13.10.2021 №13/10-2021, копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 29.12.2021 №29/12-2021. (а.с. 32-35,46-48,51)

На а.с. 77 - копія розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором позики №2815457 від 26.07.2021, здійснений кредитором ТОВ Вердикт Капітал станом на 10.01.2023: заборгованість за тілом кредиту 9995,01 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 20917,00 грн, загальний розмір боргу 36666,15 грн.

10.01.2023 між ТОВ Вердикт Капітал та ТОВ Коллект Центр укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ Вердикт Капітал, перейшло до ТОВ Коллект Центр, в тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за договором позики №2815457 від 26.07.2021. Зазначене підтверджується копією договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 №10-01/2023, копією акта прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 №10-01/2023, копією реєстру боржників за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 №10-01/2023, змінами в реєстру боржників за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 №10-01/2023. (а.с. 7-12, 13-14, 31)

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ Коллект Центр станом на 20.08.2025 заборгованість за договором №2815457 від 26.07.2021, яка заявлена до стягнення, становить 36666,15грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 9995,01 грн, заборгованість за відсотками 26671,14 грн. (а.с. 78)

Договори факторингу не визнані недійсними (доказів протилежного суду не надано), згідно ст. 204 ЦК України договори є дійсними і враховуються судом.

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за договором №2815457 від 26.07.2021не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, з якої позивач просить стягнути: за тілом кредиту - 9995,01 грн, заборгованість за відсотками 26671,14грн.

Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (позика, кредит).

Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована. Умови договору не оспорюються.

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Ст. 628 ч. 2 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ч. 2 абз. 2 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ст. 6 ч. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору про надання кредиту, тому права позивача підлягають захисту.

01.07.2024 між ТОВ Коллект Центр та Адвокатським об`єднанням Лігал Ассістанс укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024. (а.с. 61-63)

На а.с. 65 - копія прайс-листа АО Лігал Ассістанс, затвердженого рішенням загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023.

Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги від 01.08.2025 №160 загальна вартість наданої АО Лігал Ассістанс правової допомоги для ТОВ Коллект Центр по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 становить 13000,00 грн. (а.с. 66) Аналогічний зміст має витяг з акту №13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025. (а.с. 67)

Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України).

Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ст. 137 ч.ч. 4, 5, 6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» указано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на умови договору про надання правничої допомоги, виконані адвокатом роботи та надані послуги, враховуючи складністю справи, яка є незначної складності, суд вважає, що заявлений розмір витрат сторони позивача не є співмірним зі складністю справи та виконаній адвокатом роботі, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати, понесені останнім на правничу допомогу, в сумі 5 000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422, 40 гривень (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 525-527, 530, 598-599, 610, 615, 625-626, 628, 629, 634, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ "Про електронні довірчі послуги", суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) заборгованість за договором позики № 2815457 від 26.07.2021 у розмірі 36666,15 (Тридцять шість тисяч шістсот шістдесят шість) гривні 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306), у рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 (п`яти тисяч)гривень та витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 (Двох тисяч чотирьохстах двадцяти двох) грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області, протягом тридцяти днів, починаючи з дня проголошення, чи отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О.Дамчук