ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/62/26 Справа № 709/1440/25
УХВАЛА

08 січня 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Карпенко О.В.

суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Кукушкіної А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про відвід судді Карпенко Оксани Володимирівни у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пропадущого Андрія Володимировича на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

07 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Пропадущий А.В. оскаржив його в апеляційному порядку, подавши 06 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу.

Ухвалами Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено розгляд справи на 03 грудня 2025 року.

За клопотанням ОСОБА_1 судове засідання, призначене на 03 грудня 2025 року відкладено на 08 січня 2026 року.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 08 січня 2026 року ОСОБА_1 заявила відвід судді Карпенко О.В., з підстав сумнівів в її об`єктивності, неупередженості та безсторонності, недотримання вимог Конституції та законів України при апеляційному перегляді вказаної справи. На переконання заявниці, залишення без задоволення заявлених клопотань ОСОБА_1 є упередженими діями судді Карпенко О.В. до розгляду даної справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши заявника, судова колегія приходить до наступних висновків.

Згідно частини 3 статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку, заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до положень статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Тобто, цивільним процесуальним законом чітко визначені підстави відводу судді, одним з яких є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).

Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

В частині четвертій статті 36 ЦПК України зазначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому, згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

ОСОБА_1 , заявляючи відвід, не навела жодних обставин, які б свідчили про упередженість та небезсторонність судді Карпенко О.В. під час розгляду даної справи, а її припущення не можуть бути підставою для відводу судді, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у її неупередженості й не підтверджені жодними належними доказами.

Доводи ОСОБА_1 є її власними судженнями, які не мають належного обґрунтування та підтвердження, а по суті зводяться до її незгоди з процесуальними рішеннями суду апеляційної інстанції у ході розгляду справи.

Отже, доводи ОСОБА_1 про відвід не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Карпенко О.В.

Колегія суддів зазначає, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Тому доводи заяви про відвід не можуть слугувати підставою для відводу судді, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у її неупередженості та об`єктивності, а також наявність підстав вважати, що суддя Карпенко О.В. прямо заінтересована у результаті розгляду даної справи.

Інших обгрунтованих доводів та підстав для відводу судді Карпенко О.В., у заяві ОСОБА_1 про відвід не наведено.

Відповідно до положень ч. ч. 2-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки передбачених законом підстав для відводу судді Карпенко О.В., немає, колегія суддів вважає, що в задоволенні заявленого ОСОБА_1 відводу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Карпенко Оксани Володимирівни у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пропадущого Андрія Володимировича на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Л.І. Василенко

/повний текст ухвали суду складено 08 січня 2026 року/