Справа № 510/1882/25
Провадження № 2/510/735/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 січня 2026 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОДЕСАНАФТОПРОДУКТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача будучи належним чином сповіщений в порядку ст.128 ЦПК України, у призначені судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, заперечень, відзив, клопотання про розгляд справи без його участі, до суду не надходило.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідно до ч.4ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку із цими обставинами та керуючись ч.1ст.280 ЦПК України, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Ухвалою суду від 23.09.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовчий розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.11.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначена справа до судового розгляду по суті.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач працював у АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» на посаді водія автотранспортних засобів Ренійського нафтоперевалювального комплексу АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» до 04.02.2025р., коли був звільненний за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. За період роботи позивача в АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» заробітна плата виплачувалась нерегулярно, у зв`язку із чим станом на момент звільнення, тобто на 04.02.2025р. у відповідача перед позивачем склалася заборгованість по заробітній платі за липня 2024 р. по грудень 2024р. У добровільному порядку керівництво відповідача заборгованість не погашає. З позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі позивач звернувся вже до суду справа № 510/1648/25. Наразі справа не розглянута. На даний час відповідач не зробив повністю розрахунки по виплаті заборгованості заробітної плати. Однак, в порядку ст.117 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку із нею при звільненні. Так, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 112 658 грн. за підрахунком позивача та просила стягнути зазначену суму на її користь.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Як виходить з матеріалів справи, наданих суду доказів, позивач працював в гаражі Ренійському нафто-перевалювальноого комплексу АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» до 03.02.2025р. За час праці у відповідача перед позивачем склалася заборгованість по заробітній платі, питання про стягнення заборгованості наразі розглядається в Ренійському райсуді справа № 510/1648/25.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Згідно розрахунків, зроблених позивачем, сума середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 відповідно даних Пенсійного фонду України (Відомість про застраховану особу форма ОК-7, ОК-7) складає: 847 грн. 00 коп. Кількість робочих днів, належних оплаті за час затримки розрахунку при звільненні за період з лютого 2025 року по серпень 2025 року складає 133. Відтак, сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні становить: 133 х 847 грн. = 112 651 грн. 00 коп.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( постанова у справі № 6-64цс13 від 03.2013 року) згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

Отже, вимоги позивача про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню.

Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп., суд зазначає таке:

Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Зі змісту ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Судом встановлено, що 26.08.2025р. між ОСОБА_2 та адвокатом Павалакі М.Ф. укладено договір про надання правничої допомоги №5 (із додатком №1 до договору). Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі гривень позивачем наданий акт прийому-передачі наданих послуг від 31.08.2025р., підтверджений підписами та печаткою його сторін, відповідно до якого вартість послуг, які надавались складається з наступного: усна консультація -700 грн., ознайомлення з документами та доказами 1800 грн., підготовка позовної заяви - 2000 грн., підготовка копій необхідних документів - 500 грн.; представництво інтересів в суді 1000 грн. Тобто загальна сума визначених витрат за надані послуги адвоката становить 6000 грн.

Зважаючи на те, що суд задовольнив позовні вимоги позивача повністю, приймаючи до уваги відсутність заяв відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 10, 21, 24, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 15, 21 ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995 р., Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, ст.ст. 3, 12, 13, 76 - 81, 141, 200, 211, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОДЕСАНАФТОПРОДУКТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати - задовольнити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОДЕСАНАФТОПРОДУКТ» (65039, Одеська обл., м. Одеса, провулок 2-ий Артилерійський, 6, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 112651 грн. 00 коп. - суму середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» (65039. Одеська обл., м.Одеса, пров. 2-ий Артилерійський, 6, ) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн.

Стягнути з АТ «ОДЕСАНАФТОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.Д. Бошков