Справа № 548/2482/25
Провадження № 2/548/170/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

19.01.2026 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Лідовець Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Манжос Т. В.,

розглядаючи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ Споживчий центр, товариство, кредитодавець) звернулося до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позову представник позивача вказав, ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 03.02.2025 уклали Кредитний договір (оферти) № 03.02.2025-100001628 (далі Договір № 03.02.2025-100001628, Договір). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 14000 грн, строком на 217 днів і датою його повернення 07.09.2025, із застосуванням фіксованої незмінної процентної ставки 1% за один день користування кредитом, сплатою комісії за видачу кредиту у розмірі 1260 грн, що складає 9% від суми кредиту, та сплатою комісії за обслуговування кредиту у розмірі 1260 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.

06.02.2025 між кредитодавцем та позичальником було укладено Додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту на 1500 грн, загальна сума кредиту з 06.02.2025 складає 15500 грн. За умовами Додаткового договору позичальнику кошти надаються шляхом перерахування на рахунок споживача з реквізитами електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-0826. Днем надання кредиту (2-го Траншу) вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця. Строк, на який надається кредит (а саме 2-й Транш), - 214 днів з дати його надання. У пункті 1.3. Договору сторони домовились, що позичальник відповідно до Додаткового договору зобов`язаний сплатити комісію, пов`язану з наданням 2-го Траншу (частини суми кредиту) у розмірі 9% від суми 2-го Траншу (частини Суми Кредиту), що дорівнює 135 грн.

Відповідно до умов Договору від 03.02.2025 та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 15500 грн на строк, зазначений в умовах кредитного договору. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі.

У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на дату подачі позовної заяви утворилась заборгованість йу розмірі 51415 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту 15500 грн, по процентам - 23980 грн, комісії - 4185 грн (1395 грн комісії за надання кредиту + 2790 грн комісії за обслуговування кредиту), неустойки - 7 750 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 03.02.2025-100001628від 03.02.2025 у розмірі 51415 грн, а також просить стягнути суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп.

Ухвалою судді Хорольського районного суду від 11.11.2025 за позовною заявою ТОВ «Споживчий центр» відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, належно був повідомлений про дату, час, місце судового засідання; у заяві просив проводити розгляд справи без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. У відзиві від 25.11.2025 відповідач просив задовольнити вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 25480 грн (вказана сума у відзиві), що включає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 15 500 грн та заборгованість за проентами у розмірі 23800 грн; заперечив правомірність стягнення комісії та неустойки, мотивуючи тим, що їх стягнення суперечить вимогам чинного законодавства та судової практики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положенням статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 03.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 03.02.2025-100001628 шляхом надсилання кредитодавцем Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) від 03.02.2025, подання відповідачем Заявки кредитного договору від 03.02.2025 та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) від 03.02.2025. Укладені документи підписані одноразовим ідентифікатором «Е151», що надсилався на фінансовий номер позичальника (а. с. 20-28).

За умовами пунктів 1-7 Договору № 03.02.2025-100001628 від 03.02.2025 кредит надається у сумі 14000 грн на 217 днів до 07.09.2025 із застосуванням денної процентної ставки «Стандарт» 1% за один день користування кредитом, що застосовується протягом перших трьох періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів, а також із застосуванням процентної ставки «Економ» у розмірі 0,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Окрім того, за умовами договору передбачено стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 1260 грн та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1260 грн, що застосовується у кожному з двох періодів, наступних за першим черговим періодом.

06.02.2025 між кредитодавцем та позичальником було укладено Додатковий договір до Договору № 03.02.2025-100001628 від 03.02.2025, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту на 1500 грн, що в загальній сумі з 06.02.2025 складає 15500 грн. За умовами Додаткового договору позичальнику кошти надаються шляхом перерахування на рахунок споживача з реквізитами електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-0826. Днем надання кредиту (2-го Траншу) вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця (пункт 1.2). Строк, на який надається кредит (а саме 2-й Транш) - 214 днів з дати його надання. У пункті 1.3. Договору сторони домовились, що позичальник відповідно до даного Додаткового договору зобов`язаний сплатити комісію, пов`язану з наданням 2-го траншу (частини суми кредиту) у розмірі 9% від суми 2-го траншу (частини суми кредиту), що дорівнює 135 грн. Положенням пункту 1.4 Договору передбачено комісію за обслуговування кредиту у розмірі 1395 грн. У зв`язку зі збільшенням суми кредиту змінюється розмір денної процентної ставки та її розрахунок, які з дати укладення даного Додаткового Договору становлять: 0.85% в день, річних - 2803.43%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 43 665 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 28165 грн. Сторони домовились, що за взаємною згодою з дати укладення Додаткового договору встановлюється розмір та порядок нарахування неустойки у розмірі 232,50 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (а. с. зворот 28-30).

На виконання вимог кредитного договору позивач здійснив перерахування коштів у розмірі 14000 грн 03.02.2025 та 06.02.2025 на суму 1500 грн на номер картки НОМЕР_1 , призначення платежу: видача за Договором кредиту № 03.02.2025-100001628, що підтверджується квитанціями про зарахування № 642338200 від 03.02.2025, № 645702838 від 06.02.2025 (а. с. 32, 33).

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим позивачем надано довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 03.02.2025-100001628 від 03.02.2025. Зокрема, заборгованість відповідача перед ТОВ «Споживчий центр» складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15500 грн, по процентам - в розмірі 23980 грн, комісії за надання кредиту 1395 грн, комісії за обслуговування кредиту 2790 грн, неустойки - 7 750,00 грн (а. с.18).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положення частини першої статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

За положенням частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «Споживчий центр» виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач ОСОБА_1 - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування.

Керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши надані у справі докази, суд вважає доведеними факт укладення Договору № 03.02.2025-100001628 від 03.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр і ОСОБА_1 . Останній визнав обставини укладення кредитного договору та отримання ним кредитних коштів. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються сторонами не підлягають доказуванню.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 03.02.2025-100001628 від 03.02.2025 заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 15500 грн, заборгованість за процентами 23980 грн.

Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком заборгованості відповідача за нарахованими процентами, що відповідає умовам пунктів 1.2 та 1.6 Додатково договору № 03.02.2025-100001628 від 03.02.2025 та вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, і те, що відповідач визнав наявність непогашеної заборгованості за тілом кредиту та процентами, суд дійшов до висновку, що нарахована позивачем сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15500 грн та заборгованість за користування кредитними коштами у розмірі 23980 грн у встановлений договором строк відповідач не повернув, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 39480 грн (15500 грн+23980 грн).

Аналізуючи умови пункту 8 Договору № 03.02.2025-100001628 від 03.02.2025 та пункт 1.3 Додатково договору, суд дійшов до висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням того, що укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 договором передбачено нарахування вказаного виду комісії. При підписанні кредитного договору відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з умовою даного договору. Тому заборгованість за комісією за надання кредиту у розмірі 1260 грн +135 грн = 1395 грн підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2790 грн, суд зазначає таке. Згідно з пунктом 12 кредитного договору комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, не вказані в даному пункті, однак надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії по обслуговуванню кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. Комісія за обслуговування сплачується в останній день кожного з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Кількість платежів зі сплати комісії - 2.

Згідно з абзацом 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів`текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частин першої та другої статті 11Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Правилами частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність,постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальними витратами за споживчим кредитом, є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що встановлення комісії за надання послуг, пов`язаних з обслуговуванням кредиту, зазначених в Договорі № 03.02.2025-100001628 від 03.02.2025 є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки не зрозуміло, які саме послуги надавались відповідачу, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21).

За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 2790 грн, тому позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за вказаною комісією, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З приводу стягнення з відповідача на користь позивача 7750 гривень неустойки, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору 03.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит(позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу,пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка(штраф,пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання(невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, у стягненні неустойки з відповідача на користь товариства слід відмовити.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за основним зобов`язання у розмірі 15500 грн, заборгованість за процентами у розмірі 23980 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту-1395 грн, що у сумі складає 40875 грн.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1925,80 грн (79,5% від 2422,40 грн).

Керуючись статтями 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" суму заборгованості за кредитним договором № 03.02.2025-100001628 від 03.02.2025 у розмірі 40875 (сорок тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень, що включає: заборгованість за тілом кредиту - 15500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень, заборгованість за нарахованими процентами - 23980 (двадцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят) гривень, заборгованість за комісією - 1395 (одну тисячу триста дев`яносто п`ять) гривень.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судовий збір в розмірі 1925 (одну тисячу дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 23.01.2026.

Учасники справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (адреса: вул. Саксаганського, 133-А, місто Київ, 01032, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Т. М. Лідовець