Справа №519/1732/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

28.01.2026 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі судді - Москаленко Інни Олександрівни, при секретарі судових засідань Коршак Ю.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», (місце реєстрації 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи на стадії ухвалення судового рішення, постановив рішення про таке:

І. Стислий виклад позиції Сторін

1.26.08.2025 до Південного міського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 31.08.2024-100001782 від 31.08.2024 у розмірі 54 000,00 грн. та судового збору.

2.Позов мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 31.08.2024-100001782 від 31.08.2024. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 20 000 грн., що підтверджується довідкою про видачу коштів №22-0307 від 03.07.2025, строком на 124 дні. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у 54 000,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20 000,00 грн., процентів у розмірі 18 600,00 грн., комісії у розмірі 1 800,00 грн., додаткової комісії у розмірі 3 600,00 грн. та неустойки у розмірі 10 000,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

3.Відповідач надав відзив на позов, де зазначив, що кредитний договір не укладав, Позивачем не надано належних та допустимих доказів укладання договору, відповідно відсутні підстави вважати, що сторони погодили строк, суму кредиту, розмір відсотків.Просив у позові відмовити.

4.Позивач надав відповідь на відзив, де описав порядок ідентифікації клієнта при укладенні договору, порядок виплати кредитних коштів, просив позов задовольнити.

5.Відповідач надав заперечення на відзив, де наголосив на відсутності доказів отримання кредитних коштів та укладання договору.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

6.Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 03.09.2025 року відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

7.Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 02.12.2025 року було витребувано докази у АТ «КБ «Приватбанк»

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

8.Подаючи позов до суду, Позивач просив розглядати справу за його відсутності.

9.Відповідач в судове засідання не з`явився, з заявами та клопотаннями не звертався.

10.В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносини.

11.Судом встановлено, що 31.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 31.08.2024-100001782. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 20 000 грн., що підтверджується довідкою про видачу коштів №22-0307 від 03.07.2025, строком на 124 дні, тобто до 01.01.2025 за процентною ставкою 1% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту 44 000,00 грн., загальні відсотки за кредитом 24 000,00 грн.

12.Згідно п. 3.1. пропозиції про укладання кредитного договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію.

13.Відповідно до п. 4.1. пропозиції про укладання кредитного договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-0487.

14.Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 20 000 грн підтверджено довідкою сервісу iPay.ua ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР», платіж 496312243 від 31.08.2024, призначення платежу: видача за договором № 31.08.2024-100001782.

15.Судом встановлено, що для укладання кредитного договору використовувався фінансовий номер , про що зазначено у п. 14.2. пропозиції про укладання кредитного договору, п. 24 відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору.

16.Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0.0/7-251216/13993-БТ від 16.12.2025 ОСОБА_1 емітовано картку 5168-74XX-XXXX-0487, яка зазначена у кредитному договорі № 31.08.2024-100001782 від 31.08.2024, як картка для перерахування кредитних коштів; фінансовий номер для комунікації з банком - , тобто той самий, що використовувався для укладання кредитного договору у цій справі; згідно виписки по рахунку, наданій банком на вимогу суду, Відповідача отримав 31.08.2024 кошти у сумі 20 000 грн. від сервісу Ipay, які у подальшому використав на власні потреби.

17.Відповідно до довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 31.08.2024-100001782 від 31.08.2024 за період з 31.08.2024 по 01.01.2025 заборгованість становить 54 000,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20 000,00 грн., процентів у розмірі 18 600,00 грн., комісії у розмірі 1 800,00 грн., додаткової комісії у розмірі 3 600,00 грн. та неустойки у розмірі 10 000,00 грн.

V. Застосовані норми права

18.Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

19.Частинами 1, 2статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

20.Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

21.За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

22.Частиною першою ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

23.Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

24.Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

25.Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

26.Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Отже, кредитні договори були укладені в електронній формі.

27.Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

28.Договором позики передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника. Для отримання позики позичальник реєструється на сайті Позикодавця і заповнює на сайті заяву документ, який містить інформацію щодо наміру фізичної особи отримати позику. При реєстрації на сайті Позикодавця позичальник зобов`язаний вказати повні точні та достовірні відомості, включаючи персональні дані.

29.Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними, позикодавець виконав свої зобов`язання за договором позики належним чином, надавши Відповідачу кошти, проте Відповідач, отримавши кошти, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по позиці не повернув.

30.За змістом ст. ст.526,530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

31.Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

32.Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

33.Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

34.Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом.

35.Відповідно до частини першої статі 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

36.Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

37.Згідно з ч. 1ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

VІ. Мотиви та висновки суду

38.У кредитному договорі № 31.08.2024-100001782 від 31.08.2024 та Додатках до нього зазначено електронний підпис фізичної особи одноразовим ідентифікатором «Е376» ОСОБА_1 , паспорт споживчого кредиту підписано ідентифікатором «А376».

39.Ураховуючи встановлені обставини справи та зазначені вище норми законодавства, суд прийшов до висновку, що сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій наданий кредит (позика), строк та умови позики, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення правочинів на таких умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За вказаних обставин, є встановленим факт укладення 31.08.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 договору споживчого кредиту із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

40.Надаючи оцінку аргументам Відповідача, суд зауважує, що відповідач, підписавши договори про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" погодився з умовами договору.

41.Аргументи Позивача узгоджуються з матеріалами справи, даними банку та випискою по рахунку Відповідача, тому суд вважає, що заперечення Відповідача факту укладання договору та отримання коштів є стратегією захисту та спробою вникнути взятих на себе зобов`язань.

42.Проте всупереч умовам договору, Відповідач не виконав своїх зобов`язань, не погасив наявну заборгованість, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

43.Крім того, Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту за кредитним договором, просив у тому числі стягнути заборгованість за комісією у розмірі 1800 грн. та додаткової комісії у розмірі 3 600,00 грн.

44.Згідно п. 8 заявки до кредитного договору № 31.08.2024-100001782 від 31.08.2024 комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність плата за надання Кредиту) 9% від суми Кредиту та дорівнює 1800 грн. 00 коп.

45.Згідно п. 9 заявки до кредитного договору № 31.08.2024-100001782 від 31.08.2024 комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі "Комісія за надання", "Комісія") -1800 грн. у кожному з 2 чергових періодів.

46.Разом з тим, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів»(будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016року».

47.Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2023року по справі №204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

48.У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі №172/410/21, в якій суд за аналогічних обставин дійшов протилежного висновку.

49.Враховуючи викладене, суд вважає, що положення кредитного договору про споживчий кредит № 31.08.2024-100001782 від 31.08.2024 щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому підстави включати суму комісії до суми заборгованості за кредитом відсутні.

50.Щодо неустойки у сумі 10 000,00 грн, то відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

51.Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час.

52.Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати неустойку в розмірі 10 000,00 грн., від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для стягнення такої неустойки.

53.Відпвідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

54.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

55.Таким чином, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 31.08.2024-100001782від 31.08.2024 у розмірі 38 600,00 грн., а саме заборгованість за тілом кредиту у сумі 20 000 грн. та відсотками у сумі 18 600 грн. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє у зв`язку з їх необґрунтованістю.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами

56.Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

57.Позивачем при подачі позовної заяви було надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

58.Оскільки судом задоволено 38 600,00 *100%/54 000,00 = 71,48% позовних вимог за кредитним договором № 31.08.2024-100001782 від 31.08.2024, то з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 1731,53 грн. судового збору, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

59.На підставі ст.ст. 526, 549, 610, 611, 1050, 1054, 1082 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

60.Позов ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

61.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» суму кредитної заборгованості у розмірі 38 600,00 грн.

62.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1731,53 грн.

63.В задоволенні інших позовних вимогвідмовити.

64.Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

65.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

66.Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, .

67.Відповідач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Південного міського суду

Одеської області І. О. Москаленко