Справа № 602/802/25
Провадження № 2/602/78/2026
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" січня 2026 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді - Холява Л.І.,

секретар - Домчук В.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», представник позивача МОСКАЛЕНКО Маргарита Станіславівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 08 грудня 2020 року в розмірі 41453.76 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №. Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті товариства, з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до них приєднався, підписавши договір, складають єдиний кредитний договір. На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

26 червня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу за №НІ/11/20-Ф, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за кредитним договором № від 08 грудня 2020 року в розмірі 41453.76 грн, з яких: 25321.83 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; 2687.88 грн загальна заборгованість за відсотками та 13444.05 грн загальна заборгованість за комісією, перейшло до позивача.

Однак, всупереч умовам договору позики відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Тому представник позивача просить суд стягнути в користь позивача з відповідачки вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати понесені ним, які складаються із судового збору в розмірі 3028.00 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1514.00 грн.

Представник позивача Москаленко М.С. в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак на адресу суду від неї надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог керуючись такими міркуваннями.

Судом встановлено, що 08 грудня 2020 року ОСОБА_2 уклала з ТОВ «ФК «ЦФР» кредитний договір №, за умовами якого позичальник отримала кредитні кошти в сумі 27381,37 грн строком на 24 місяці та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами на умовах, передбачених в паспорті кредиту №5111420, який є невід`ємною частиною цього договору, згідно з графіком платежів, що підтверджується підписами відповідача у них.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та на умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua, з якими відповідач ознайомилася до укладення цього договору та до яких приєдналася, підписавши договір.

Цей договір, паспорт кредиту №5111420 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір.

07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, на підставі якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) АТ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників, а АТ «Таскомбанк» набуває права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує ТОВ «ФК «ЦФР» за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

Сторони погодили, що ТОВ «ФК «ЦФР» має право щоденно передавати (відступати) АТ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників, а АТ «Таскомбанк» зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальників.

26 червня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/20-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимоги, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 2.3. договору факторингу № НІ/11/20-Ф, відступлення прав вимоги і всіх інших прав, належних АТ «Таскомбанк» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги згідно додатку № 2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п. 3.1. Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру прав вимог - підтверджує факт переходу від клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною договору Факторингу.

Згідно п. 2.4. в день, коли здійснюється перехід від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги боргу до позичальників, АТ «Таскомбанк» зобов`язаний передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» інформацію згідно реєстру прав вимоги в електронному вигляді за формою, наведеною в додатку № 3 до цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру прав вимоги в електронному вигляді.

На виконання вказаного договору, АТ «Таскомбанк» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв Реєстр прав вимоги кількістю 4859 кредитних договорів, після чого від банку до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшли права вимоги боргу до позичальників і дане товариство стало кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргу, що підтверджується даними акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/20-Ф від 26 червня 2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

При подачі позову до суду, представник позивача посилається на те, що з відповідачки слід стягнути на його користь заборгованість в розмірі 41453.76 грн, з яких: 25321.83 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; 2687.88 грн загальна заборгованість за відсотками та 13444.05 грн загальна заборгованість за комісією, у зв`язку із порушенням зобов`язання за кредитним договором № від 08 грудня 2020 року.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Судом встановлено, що 08 грудня 2020 року ОСОБА_2 уклала з ТОВ «ФК «ЦФР» кредитний договір, за умовами якого кредитор перераховував відповідачці кредитні кошти, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.

Після закінчення строку кредитування ОСОБА_2 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.

У подальшому фінансові компанії (ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк») відступили ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № від 08 грудня 2020 року, про що свідчать договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року та договір факторингу № НІ/11/20-Ф від 26 червня 2024 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження №12-1гс21, п. 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно із Розрахунком заборгованості за кредитним догором № від 08 грудня 2020 року за період з 26 червня 2024 року по 31 липня 2025 року, станом на 31 липня 2025 року, заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 41453.76 грн, з яких: 25321.83 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; 2687.88 грн загальна заборгованість за відсотками та 13444.05 грн загальна заборгованість за комісією, які позивач просить стягнути з відповідача.

Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісіями в розмірі 13444.05 грн, з огляду на наступне.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «ЄАПБ» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотків підлягає захисту в судовому порядку.

Таким чином, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № від 08 грудня 2020 року, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму в розмірі 28009.71 грн, з яких: 25321.83 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; 2687.88 грн загальна заборгованість за відсотками.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідачки прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором та вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № від 08 грудня 2020 року в розмірі 28009.71 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Згідно із ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат,пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2046.90 грн.

За подання позовної заяви позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачено судовий збір в сумі 3028.00 грн, при цьому суд приймає до уваги платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №128149 від 12 серпня 2025 року.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2046.90 грн (67.6 % з 3028.00 гривень).

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача

ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1514 грн.) слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження вказаних витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 133, 141, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 614, 629, 1046, 1048-1050 Цивільного кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місце знаходження: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, IBAN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк»), представник позивача МОСКАЛЕНКО Маргарита Станіславівна (місце знаходження: 07400 м.Бровари вул.Лісова,2 поверх №4, Київської області) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місце знаходження: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, IBAN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором № від 08 грудня 2020 року в розмірі 28009 (двадцять вісім тисяч дев`ять) гривень 71 копійка, з яких: 25321.83 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; 2687.88 грн загальна заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місце знаходження: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, IBAN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк») судовий збір в сумі 2046 (дві тисячі сорок шість) гривень 90 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку поданняапеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л. І. Холява