справа № 415/1314/12
провадження № 6/208/45/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського в складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засіданні Кіблицької М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Заводський відділ державної виконавчої служби у м.Кам`янське, Кам`янського району, Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

До суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про визнання виконавчого документа, таким, що не підлягає виконанню, а саме просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 208/1314/12 від 18.10.2014 року, який видано Заводським районним судом м. Кам?янського на виконання рішення від 13.08.2014 року у цивільній справі № 415/1314/12 (провадження № 2/208/907/14) про стягнення із Боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.09.2008 року в розмірі 30695,50 грн. (тридцять тисяч шістсот дев?яносто п?ять) гривень 50 коп., та 306,96 грн. судового збору.

В обґрунтування заяви вказано, що 13 серпня 2014 року Заводський районний суд м. Кам?янського (суддя Дячков С.В.) розглянув цивільну справу № 415/1314/12 (провадження № 2/208/907/14) за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та ухвалив рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.09.2008 року в розмірі 30695,50 грн. (тридцять тисяч шістсот дев?яносто п?ять) гривень 50 коп., та 306,96 грн. судового збору, що були сплачені Стягувачем при подачі позовної заяви.На виконання вказаного судового рішення Судом було видано виконавчий лист № 208/1314/12 від 18.10.2014 року. У подальшому, вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області, виконавче провадження ВП № 45535613. 20.11.2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, та 25.11.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника.22.01.2015 року державним виконавцем керуючись п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС), виконавче провадження ВП 45535613 щодо боржника ОСОБА_1 було направлено за належністю до Шевченківського ВДВС у м. Києві.Відповідно до листа-відповіді Шевченківського ВДВС у м. Києві №11837/27.10-25 від 29.04.2025 року, повідомлено, що дійсно на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП № 49123583 із примусового виконання виконавчого листа № 208/1314/12 від 18.10.2014 року виданого Заводським районним судомм. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 30 695,50 грн. В той же час, 27.06.2017 року виконавцем відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Повторно виконавчий лист із цього часу на примусове виконання до Відділу не надходив. В той же час, розглядаючи дану справу, суд має врахувати, що у подальшому при апеляційному розгляді справи постановою колегії суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Заводського районного суду м. Кам?янського від 13.08.2014 року змінено, а саме: зменшено суму стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором з 30 695,50 грн. до 24 904,42 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 13995,34 грн., заборгованості по процентам у розмірі 10909,08 грн, в іншій частині позову відмолено. Вказане судове рішення не оскаржувалось сторонами та набрало законної сили. Отже, виконавчий лист № 208/1314/12 від 18.10.2014 року, який вже було видано Заводським районним судом м. Кам?янського про стягнення із Боржника ОСОБА_1 на користь Стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.09.2008 року в розмірі 30695,50 грн. (тридцять тисяч шістсот дев?яносто п?ять) гривень 50 коп., та 306,96 грн. судового збору, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було частково скасоване.

Представник заявника адвокат Ворон А.І. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, представником було подано заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без участі заявника та його представника.

Заінтересовані особи Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Заводський відділ державної виконавчої служби у м.Кам`янське, Кам`янського району, Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дану заяву слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 13 серпня 2014 року Заводський районний суд м. Кам?янського (суддя Дячков С.В.) розглянув цивільну справу № 415/1314/12 (провадження № 2/208/907/14) за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та ухвалив рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, а саме:

- Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.09.2008 року в розмірі 30695,50 грн. (тридцять тисяч шістсот дев?яносто п?ять) гривень 50 коп., та 306,96 грн. судового збору, що були сплачені Стягувачем при подачі позовної заяви.

На виконання вказаного судового рішення Судом було видано виконавчий лист № 208/1314/12 від 18.10.2014 року.

Вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області, виконавче провадження ВП № 45535613.

20.11.2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, та 22.01.2015 року державним виконавцем керуючись п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було направлено виконавчий лист за належністю до Шевченківського ВДВС у м. Києві.

Відповідно до листа-відповіді Шевченківського ВДВС у м. Києві №11837/27.10-25 від 29.04.2025 року, повідомлено, що дійсно на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП № 49123583 із примусового виконання виконавчого листа № 208/1314/12 від 18.10.2014 року виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 30 695,50 грн. 27.06.2017 року виконавцем відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу Стягувачу. Повторно виконавчий лист із цього часу на примусове виконання до Відділу не надходив.

Вказане виконавче провадження закінчено 23.07.2014 р. на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження (боржник чи маи?но не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку).

В той же час, при апеляційному розгляді справи постановою колегії суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Заводського районного суду м. Кам?янського від 13.08.2014 року змінено, а саме:

- зменшено суму стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором з 30 695,50 грн. до 24 904,42 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 13995,34 грн., заборгованості по процентам у розмірі 10909,08 грн, в іншій частині позову відмолено.

Вказане судове рішення не оскаржувалось сторонами та набрало законної сили.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України 2004 року, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказував у своїх рішеннях, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», № 18357/91, § 40).

Отже, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

ЄСПЛ неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень (рішення у справах «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Ясіун`єне проти Литви» від 06 березня 2003 року, «Руйану проти Румунії» від 17 червня 2003 року, «Півень проти України» від 29 червня 2004 року).

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до частини 1, 2 статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (п. 5 ч. 1ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження").

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі N 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі N 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи вищевикладене, виконавчий лист № 208/1314/12 від 18.10.2014 року, виданий Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 30 695,50 грн., є таким, що частково не підлягає виконанню, а саме в частині зменшеної постановою колегії суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року заборгованості за кредитом на загальну суму 5791,08 грн., оскільки вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було частково змінено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 260, 261, 352-354, 432 Цивільного процесуального кодексу України,суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Заводський відділ державної виконавчої служби у м.Кам`янське, Кам`янського району, Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -задовольнити частково.

Визнати таким, що частково не підлягає виконанню, виконавчий лист № 208/1314/12 від 18.10.2014 року, виданий Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 30 695,50 грн, в частині зменшеної постановою колегії суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року заборгованості за кредитом на загальну суму 5791,08 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Суддя С. М. Похваліта