Провадження № 2/761/4583/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.,

з участю секретаря Яцишина А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва через підсистему ЄСІТС систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» суму заборгованості за кредитним договором № 740767506 від 14.11.2024 у розмірі: 33 527, 13 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу: 5000,00 грн.

Позов обґрунтовує тим, що 14.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 740767506, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно умов якого Товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 11 280 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування таким відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів у кредит, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за таким належним чином не виконував, через що у нього перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виникла заборгованість, яка станом на 18.03.2025 склала 33 527,13 грн..

У позовній заяві зазначено, щ 18.03.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/27, згідно умов якого право грошової вимоги за договором № 740767506 від 14.11.2024 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», сума заборгованості на 11.08.2025 (час звернення до суду з позовом) складає 33 527,13 грн., з яких 10 999,02грн. заборгованість по кредиту та 22 528,11 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

У зв`язку із чим позивач просить позов задовольнити з підстав викладених у ньому.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.06.2025 року було відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, у позовній заяві позивачем вказано, що він не заперечує щодо можливого розгляду справи без його участі та без участі відповідача та можливого ухвалення у справі заочного рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.11.2024 ОСОБА_1 уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії № 740767506 у формі електронного документу з використанням електронного підпису та надано йому кредит на суму 11 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених в договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських матеріалів у кредит Товариства з обмеженої відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Згідно п. 2.2. договору загальний розмір кредиту становить 10800 грн. 00 коп. Разом із тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових Траншів.

Згідно п.2.3. договору, кредитодавець надає позичальнику перший Транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 14.11.2024 (що є датою надання кредиту).

Згідно п.3.1. договору, позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п.3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу у день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором.

Згідно п. 3.3. договору, для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за Договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 25 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 1485,00 грн. 00 коп. та нараховану комісію за надання кредиту у розмірі 550 грн. 00 коп.

Згідно з частиною 3 укладеного договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту та автоматично продовжений.

Розділом 7 договору встановлено, що відповідач зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання кредиту (у разі наявності). Визначено також порядок повернення кредиту та погашення нарахованих процентів та комісій. Згідно п. 7.3. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 14.12.2029.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені цим договором. Інших витрат позичальника договором не передбачено. Відповідно до п. 8.3 договору базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,7 % річних. Пунктом 8.5 визначено розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за договором, та становить 550,00 грн.

Відповідач підписав запропонований кредитний договір одноразовим ідентифікатором ТРАС, відправлено 14.11.2024 2:58:06, введено 14.11.2024 02:58:31.

За умовами договору Товариство надало відповідачці 11 000 грн. 00 коп. кредиту шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок, за реквізитами платіжної картки № 5355-28XX-XXXX-4233, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування таким відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів у кредит.

Доказом, що кредитор виконав своїх зобов`язання, є підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, складене ТОВ «ПрофітГід».

Судом встановлено, що 21.12.2024 ОСОБА_1 уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» додаткову угоду до Договору №740767506 від 14.11.2024. Згідно п. 1 вказаної Додаткової угоди сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем, позичальнику траншу в сумі 280,00 грн. Після надання Траншу відповідно до цієї Додаткової угоди сума Кредиту, яка була надана позичальнику за Договором та неповернута на момент укладення цієї Додаткової угоди, разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї Додаткової угоди буде складати 10 999,00 грн.

Доказом, що кредитор виконав своїх зобов`язання, є підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, складене ТОВ «ПрофітГід».

Відповідно до п. 9.1.1.1. договору, товариство має право вимагати від відповідача повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № від 14.11.2024, та додаткової угоди до нього, виготовленого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість ОСОБА_1 на 18.03.2025 із урахування проведених погашень заборгованості становить 23181,51 грн., з яких 10 999,00 грн. заборгованість за кредитом, 6682,98 грн. - заборгованість за процентами та 5 499,51 грн. заборгованість за неустойкою.

Положеннями ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (надалі - Закону), електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону).

Відповідно до вимог ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Згідно ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Враховуючи вищевикладені вимоги законів, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 14.11.2024 року № 740767506 та додаткову угоди до нього в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Так, судом також встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором та додатковою угодою до нього, надавши кредит в сумі 11280,00 грн. відповідачу ОСОБА_1 .

За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідачка ОСОБА_2 свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18.

18.03.2025, між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № МВ-ТП/27, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» (фактору) право вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Факт оплати суми фінансування за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № МВ-ТП/27 від 18.03.2025 підтверджується платіжною інструкцією № 1404 від 27.03.2025.

Згідно витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № МВ-ТП/27 від 18.03.2025, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило позивачу право вимоги до боржника ОСОБА_1 , сума заборгованості останньої за договором № 740767506 від 14.11.2024 склала 23181,51 грн.

18.03.2025, відповідача повідомлено про відступлення права вимоги за договором № 379688366 від 17.11.2024 ТОВ «Таліон Плюс».

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 740767506 від 14.11.2024, виготовленого ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість ОСОБА_1 на 12.08.2025 становить 39 026,64 грн., з яких 10 999, 02 грн. заборгованість за кредитом, 22 528,11 грн. заборгованість за процентами та 5 499,51 грн. заборгованість за неустойкою.

Позивач у позові від 11.09.2025 просить стягнути з відповідача, нараховану за період з 14.11.2024 по 12.08.2025, заборгованість за договором № 740767506 від 14.11.2024 в розмірі 33 527,03 грн. , що складається з 10 999,02 грн. - заборгованість за кредитом та 22 528,11 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Враховуючи викладене, оскільки в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. ст.509,526,1054ЦК України відповідач зобов`язання за вказаними вище договорами не виконав, порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення на його користь з відповідача заборгованості за кредитним договором.

З огляду на вищенаведене, а також, що внаслідок неналежного виконання умов укладеного 14.11.2024 з Товариством договору допустив заборгованість перед останнім, ураховуючи строки кредитування за таким та укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу, позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача 33 527,13 грн. заборгованості за договором кредитної лінії № 740767506 грн. від 14.11.2024.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами передбачений ст. 141 ЦПК України.

Представник позивача Шох І.В. у позовній заяві від 11.09.2025 просив стягнути з відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Із матеріалів справи убачається, що на підставі договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 укладеного між АО «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс», а також додаткової угоди № 1489 від 07.08.2025 до договору та ордеру серії СВ № 1116266, адвоката Шох І.В., який діє згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000666 від 22.02.2019 уповноважено здійснювати представництво та захист прав і законних інтересів ТОВ «Таліон Плюс» у справі про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 .

Згідно акта приймання-передачі наданих послуг від 07.08.2025 відповідно до договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, розмір заявлених позивачем до стягнення витрат з відповідачки, складається з аналізу документів та складення позовної заяви для направлення до суду, а також підготовки та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога).

Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, урахувавши виконану адвокатом роботу (надані адвокатом послуги, час, витрачений ним на виконання відповідних робіт (надання послуг)), виходячи з конкретних обставин справи, її складності, зокрема того, що означена справа не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, підготовка документів у такій не потребувала значного часу з урахуванням наявності сформованої правової позиції, інше, суд вважає, що розмір заявленого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою, отже їх розмір є необґрунтованим та завищеним, а справедливим і розумним буде стягнення з відповідача в користь позивача 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

За приписами ч. 1.ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Проте, враховуючи задоволення позовних вимог то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 81, 89, 133, 137, 141, 223, 258-261, 263-268, 274, 280, 282, 289, 352, 354, 355 ЦПК України; ст.ст. 11, 202, 205, 207, 512, 514, 525, 526, 530, 610,612, 626, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України; ст.ст. 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію», суд, -

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за Договором кредитної лінії № 740767506 від 14 листопада 2024 року в загальному розмірі 33 527,13 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», , адреса місцезнаходження: 14017, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено: 16.01.2026 .

Суддя: