РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/5419/25

Пров. №2/766/488/26

19 січня 2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судорвого засідання Петішкін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про стягнення нарахованих та неотриманих сум пенсії в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на свою користь суму нарахованої та не виплаченої пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з травня 2022 року по січень 2023 року, в порядку спадкування; вирішити питання про стягнення судових витрат: судового збору та витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування позову вказала, що вона є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.08.2024 року у справі №308/13049/24 встановлено факт смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Дніпряни, Каховського району Херсонської області. 04.09.2024 року на підставі вказаного рішення суду ВДРАЦС у м. Ужгороді видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 . Тобто, саме з дня видачі свідоцтва про смерть відкрилася спадщина на належне її матері майно. У встановлений строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При вчиненні нотаріальних дій задля встановлення майна, належного матері, нотаріусом направлено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримано відповідь про те, що суми пенсії, нараховані ОСОБА_2 не включаються до складу спадщини. На її звернення, Пенсійним фондом відмовлено у виплаті нарахованої, але не отриманої пенсії, з огляду на що змушена звернутися до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

29.04.2025 року представником відповідача через Електронний суд подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказано, що у контексті спірних правовідносин, які виникли у цій справі, особливість пенсійних (публічно правових) відносин у сфері соціального захисту між конкретною особою та Пенсійним фондом України полягає в тому, що вони нерозривно пов`язані з особою пенсіонера, а відтак після смерті цієї особи зобов`язання Пенсійного фонду України, за загальним правилом, не можуть бути об`єктом спадкування та виплат на майбутнє його спадкоємцям. Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону. Водночас, недоотримана, у зв`язку зі смертю пенсіонера, сума пенсії, на яку він мав право, виплачується, зокрема, в порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 9 липня 2003 року (далі - Закон № 1058). Згідно з положеннями статті 52 Закону № 1058 сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до частини першої статті 46 Закону № 1058, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня завершення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачуються одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Зазначив, що мати Позивача - ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області як одержувач пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон № 2262). Особовий рахунок ОСОБА_2 закритий з 01.02.2023 в зв`язку зі смертю пенсіонерки ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до актового запису про смерть від 04.09.2024 № 16. Пенсія за період з травня 2022 року по січень 2023 року ОСОБА_2 не отримана. ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 з заявою про виплату недоотриманої пенсії до Головного управління у встановлений строк не зверталася.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.07.2025 року підготовче засідання відкладено, витребувано докази.

21.07.2025 року, 29.07.2025 року представником відповідача через Електронний суд на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів подано інформацію про розмір призначеної та не отриманої пенсії ОСОБА_2

25.08.2025 року на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою подано належним чином засвідчену копію спадкової справи №121/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представником позивачки подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини не явки суд не повідомляв, в матеріалах справи наявний відзив.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю є ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.08.1959 року.

14 квітня 1979 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 14.04.1979 року.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Дніпряни Каховського району Херсонської області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть (повторно запис поновлено) серії НОМЕР_3 виданого 04.09.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Листом від 25.03.2025 року за вих. №2100-0210-8/11417 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на адвокатський запит адвоката Демченко Т. від 14.03.2025 р. стосовно нарахованої, але не виплаченої суми пенсії ОСОБА_2 , оформлення недоотриманої суми пенсії померлої ОСОБА_2 спадкоємцем ОСОБА_1 повідомило, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області як одержувач пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон № 2262). Особовий рахунок ОСОБА_2 закритий з 01.02.2023 в зв`язку зі смертю пенсіонерки ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до актового запису про смерть від 04.09.2024 № 16. Вказано, що суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Оскільки після смерті ОСОБА_2 звернення за виплатою недоотриманої пенсії протягом 6 місяців не було здійснено, право на отримання даних виплат у ОСОБА_1 відсутнє.

За інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про розмір призначеної та не отриманої пенсії ОСОБА_2 , за період з 01.05.2022 року по 31.01.2023 року недоотримана пенсія в загальному розмірі 108813,96 грн.

За матеріалами спадкової справи №121/2024 заведеної Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 встановлено, що 17.09.2024 року із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлої ОСОБА_1 .

За довідкою Першої Ужгородської державної нотаріальної контори від 06.03.2025 року №54/01-16 ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом ОСОБА_2 та прийняла спадщину за померлою.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою позовних вимог позивачка зазначає наявність у неї, як спадкоємця після смерті матері права на спадкування недоотриманої неї суми пенсії.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджуються зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, які визначають спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що "тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати".

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із нарахованої, але неотриманої пенсії за період з 01.05.2022 р. по 31.01.2023 р. в розмірі 108813,96 грн, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, яка у строк передбачений статтею 1270 ЦК України прийняла спадщину після померлої матері, інші спадкоємці відсутні, відтак позивачка успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Факт незвернення позивача до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_2 за життя пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману ним пенсію, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складено 19 січня 2026 року.

На підставі ст.ст.16, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223 ЦК України, ст. ст.12,13,141,264-265, 354ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про стягнення нарахованих та неотриманих сум пенсії в порядку спадкування - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: м. Херсон, вул. Валентини Крицак, буд. 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - пенсію, яка була нарахована, але не була нею одержана за життя за період з 01.05.2022 року по 31.01.2023 року в розмірі 108813,96 грн. (сто вісім тисяч вісімсот тринадцять гривень дев`яносто шість копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: м. Херсон, вул. Валентини Крицак, буд. 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус