ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 січня 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10735/25

Головуючий у першій інстанції Косенко О. Д.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/294/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі по тексту АТ «Універсал Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 30 312,10 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 30 312,10 грн, та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.07.2020 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у мобільному додатку. Підписавши анкету-заяву відповідачка повністю та безумовно прийняла пропозицію банку та погодилася з тим, що анкета-заява разом з умовами і правилами надання, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі договір, кредитний договір).

Позивач зазначав, що банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № НОМЕР_2 , що зазначено у розділі І Умов і правил та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 15 000 грн, що зазначено у довідці про розмір встановленого кредитного ліміту.

Указував, що після підписання заяви відповідачка взяла на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання платіжних карток, згідно тарифів. Однак, не дивлячись на взяті на себе зобов`язання, відповідачка не дотримується даних умов, а саме не здійснює повернення кредиту у терміни та на умовах, визначених умовами та правилами, а також тарифами.

Наголошував, що у зв`язку із порушенням умов договору про надання банківських послуг від 26.07.2020 зі сторони позичальника перед АТ «Універсал Банк» виникла вищевказана заборгованість.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.10.2025 у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк» просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.

Заявник зазначає, що підписуючи анкету-заяву, клієнт погодився, що анкета-заява разом з умовами та правилами обслуговування фізичних осіб, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг та підтвердив отримання примірника договору у мобільному додатку, ознайомлення та згоду з умовами договору, укладення договору та зобов`язалася виконувати умови договору.

Банк указує, що умови і правила обслуговування, опубліковані на офіційному сайті банку та публічно доступні в режимі реального часу для ознайомлення за посиланням www.monobank.ua/terms.

Уважає посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку банку, що саме ці умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».

Наголошує, що доказів, які б спростували правильність наданого банком розрахунку заборгованості, боржником не надано.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачці після укладення кредитного договору було видано кредит, саме в сумах заявлених позовних вимог. Надані позивачем як докази, що підтверджують розмір заборгованості, не є документами первинного обліку, що позбавляє суд можливості встановити факт перерахування коштів, отримання їх відповідачкою, виникнення та розмір заборгованості відповідачки.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 26.07.2020 ОСОБА_1 підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» (а.с. 18).

У вказаній анкеті-заяві зазначено, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування фіз. осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK|Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг (далі договір).

Підписуючи цю анкету-заяву власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у Мобільному додатку monobank ОСОБА_2 :

- підтвердила отримання примірника договору в мобільному додатку monobank;

- підтвердила своє ознайомлення та згоду з умовами договору;

- підтвердила укладання нею договору;

- зобов`язалася виконувати умови договору;

- підтвердила, що інформація передбачена ч. 2 ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» їй надана шляхом розміщення у договорі та на офіційному сайті банку.

Виходячи з того, що ця анкета-заява також є заявою на відкриття рахунку просила відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_3 у гривні на її ім`я (п. 2 анкети-заяви).

У п. 3 договору просила встановити кредитний ліміт на суму вказану у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,2% на місяць.

Просила уважати її власноручний підпис або його аналоги (у тому числі удосконалений електронний підпис далі УЕП) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, що відкриті або будуть відкриті їй в банку. Із цією метою засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 02033FF7CD60CA3821A50846D4763FA0CB9184F2229F45F7EB8CF1159231FBBBF1, який буде використовуватися УЕП у мобільному додатку для засвідчення її дій. Визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Вона підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею з використанням простого електронного підпису або УЕП (п. 6 анкети-заяви).

До позову АТ «Універсал Банк» додано:

- розрахунок заборгованості за договором №б/н від 26.07.2020, укладеним між Універсал Банк та клієнтом ОСОБА_2 , станом на 03.04.2025 (а.с. 13-16);

- довідку АТ «Універсал Банк» про розмір встановленого кредитного ліміту від 09.06.2025 (а.с. 17).

- покрокову інструкцію активації картки monobank та підписання УЕП умов і правил (а.с. 20-23);

- Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, затверджені протоколом правління №23 від 24.06.2020, що набули чинності з 29.06.2020, з правилами обслуговування Чорної картки monobank, паспортом споживчого кредиту Чорної картки monobank, таблицею обчислення загальної вартості кредиту споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (наведено приклад/зразок розрахунку) та тарифами Чорної картки monobank (а.с. 24-51).

Жоден із перелічених документів не містить підпису чи електронного підпису ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позов АТ «Універсал Банк» обґрунтовував тим, що на підставі укладеного договору у вигляді анкети-заяви від 26.07.2020 відповідачка отримала кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № НОМЕР_1 , зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку із чим і виникла заборгованість.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 3 ч. 1).

У ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 12 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17).

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом першої інстанції встановлено, що жоден із долучених доказів не підтверджує наявність кредитних відносин з відповідачкою.

Сам по собі факт підписання анкети-заяви без інформації щодо розміру кредитного ліміту, строку кредитування, відсоткової ставки за користування кредитними коштами автоматично не свідчить про укладення кредитного договору, порушення позичальником умов його виконання, виникнення заборгованості та її розмір.

Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитних відносин з відповідачкою та існуючої кредитної заборгованості, що заявлена до стягнення, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості належним чином перевірити видачу банком цьому позичальнику кредитних коштів, користування ними ОСОБА_2 та погашення/непогашення кредитної заборгованості.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Обґрунтовуючи підстави стягнення заборгованості за тілом кредиту, банком, окрім розрахунку заборгованості, належних доказів, зокрема виписки за картковим рахунком, не надано, про що правильно зазначив районний суд.

Як наголошувалось вище, додані до позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, правила обслуговування Чорної картки monobank, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, таблиця обчислення загальної вартості кредиту споживача не містять підпису чи електронного підпису ОСОБА_2 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що надана банком копія анкети-заяви до договору про надання банківських послуг не містить відомостей щодо розміру виданого кредиту, про умови та строки кредитування.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних відносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Отже, з огляду на те, що ОСОБА_2 є споживачем послуг, саме на банк покладається обов`язок дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні правочину з певним обмеженням дії принципу свободи цивільного договору зі сторони кредитора.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що підписуючи анкету-заяву, клієнт погодився, що анкета-заява разом з умовами та правилами обслуговування фізичних осіб, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг та підтвердив отримання примірника договору у мобільному додатку, ознайомлення та згоду з умовами договору, укладення договору та зобов`язалася виконувати умови договору, колегія суддів відхиляє, з огляду на відсутність у матеріалах справи відповідного підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» у разі надання банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK|Universal Bank), таблиці обчислення вартості кредиту і паспорту споживчого кредиту, що містили істотні умови кредитного договору, та відповідно їх підписання.

Апеляційний суд відхиляє доводи АТ «Універсал Банк» щодо того, що саме боржник мав надати докази, які б спростували правильність наданого банком розрахунку. Адже в даному випадку, як вже було зазначено вище, банком не надано до суду належні та допустимі докази, які б підтверджували отримання відповідачкою кредитної карти з кредитним лімітом у 15 000 грн, перерахування кредитних коштів, зокрема виписки за картковим рахунком ОСОБА_2 .

За недоведеності позовних вимог, доводи апеляційної скарги щодо недослідження механізму отримання банківських послуг проєкту Monobank, опублікування умов і правил обслуговування на офіційному сайті банку та їх публічної доступності в режимі реального часу і, що саме ці умови і правила розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, не мають значення для вирішення справи та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Виходячи з викладеного вище, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів уважає, що рішення районного суду підлягає залишенню без змін, оскільки воно ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для його скасування.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко