АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року

м. Чернівці

справа № 716/1051/25

провадження № 22-ц/822/130/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Височанської Н. К.

за участю секретаря судового засідання Бугая В. М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2025 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Вайновська О. Є.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Просила суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрованого 26 жовтня 2003 року Вікнянською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області, Україна, актовий запис №6.

Позовна заява мотивована тим, що шлюбні відносини з ОСОБА_2 носять виключно формальний характер. Протягом останніх п`яти років відносини між сторонами значно погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові.

Будь які спроби примиритися не дали бажаного результату, оскільки в них різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем.

Короткий зміст рішення суду інстанції

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 жовтня 2003 року Вікнянською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис №6.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишено без змін.

Рішення суду мотивоване тим, що згідно частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки, встановивши під час розгляду справи, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, суд прийшов до висновку, що подальше збереження родини є неможливим, а тому, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 жовтня 2003 року Вікнянською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області, Україна, актовий запис №6, підлягає розірванню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції від 29 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що обставини, викладені позивачкою у позовній заяві є надуманими та відповідачем не визнаються. Почуття любові між сторонами досі не втрачено, а тимчасовий розлад в сім`ї не є достатньою підставою для розірвання шлюбу.

Твердження позивачки про формальний характер шлюбу, відсутність взаєморозуміння та поваги, припинення сімейно-шлюбних відносин не є об`єктивними та не підтверджуються належними доказами.

Вважає, що наявні непорозуміння у стосунках мають тимчасовий характер і можуть бути подолані, а розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін як подружжя.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

26 жовтня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 6. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 26 жовтня 2003 року Вікнянською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області (а. с. 6).

За час перебування у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області 01 квітня 2010 року (а. с. 8).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам з огляду на наступне.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 36 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України.

Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (стаття 51 СК України).

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 369/7035/18 (провадження № 61-1658св20).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Протягом останніх 5 років стосунки між сторонами постійно погіршувалися внаслідок різних поглядів на життя та шлюб, відсутності взаєморозуміння, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та втрату почуттів взаємної поваги та любові.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2025 року надано сторонам строк для примирення тривалістю два місяці.

Доводи апеляційної скарги проте, що наявні непорозуміння у стосунках мають тимчасовий характер колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції було надано строк для примирення, однак наміри примиритися між сторонами до дня ухвалення рішення так і не реалізовано, а також не надано доказів вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на примирення.

Відтак, оскільки фактичні обставини справи свідчать, що подружжя впродовж двох місяців не змогло дійти примирення, апеляційний суд не вбачає порушення положень статті 111 СК України.

Враховуючи вищенаведене, встановивши, що сім`я носить формальний характер, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу, що відповідає вимогам статей 24, 56 СК України.

Висновки суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Під час розгляду справи судом не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Зокрема колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги про тимчасовий характер непорозумінь між сторонами, що не дає підстав для категоричного висновку про неможливість збереження шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи позов про розірвання шлюбу ОСОБА_1 подано 10 червня 2025 року.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2025 року надано сторонам строк для примирення тривалістю два місяці.

Після закінчення визначеного в ухвалі від 18 серпня 2025 року судом строку від позивачки 20 жовтня 2025 року надійшла заява з посиланням на те, що сторони не примирилися.

У відзиві на апеляційну скаргу від 19 грудня 2025 року ОСОБА_1 також наполягала на тому, що подальше збереження шлюбу із відповідачем є недоцільним та суперечить її інтересам.

Вищезазначене вказує на те, що у сторін було достатньо часу аби примиритися та зберегти шлюбні відносини, який не обмежувався лише відведеним в ухвалі суду від 18 серпня 2025 року строком, та надавав можливість сторонам повідомити відповідну обставину (примирення сторін) у ході розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції, який тривав близько шести місяців.

З урахуванням викладеного подальше збереження шлюбних відносин між сторонами суперечитиме основним принципам інституту шлюбу, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та фактично зводитиметься до примушення дружини та чоловіка проживати разом.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 23 січня 2026 року.

Суддя-доповідач Олександр ОДИНАК

Судді: Мирослава КУЛЯНДА

Наталія ВИСОЧАНСЬКА