Справа № 588/2116/25
провадження № 2/588/90/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючий суддя Лебедь О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ноздріної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» у грудні 2025 року звернулося до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути на користь позивача із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 100242939 від 28.01.2023 в розмірі 7815,44 грн, сплачений судовий збір у сумі 2442,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Ухвалою суду від 04 грудня 2025 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представниця позивача Ландик В.Ю. подала заяви в яких вказала, що заборгованість за договором відповідачкою погашена після подачі позову до суду, тому просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору та вирішити питання про повернення судового збору.

Відповідачка не повідомила суд про причину неявки.

Неявка учасників провадження не перешкоджає вирішенню питання про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи зміст принципу диспозитивності цивільного судочинства, те, що позивач відмовився від позову і така відмова від позову не суперечить вимогам закону, не порушує права чи інтереси осіб, які беруть участь у справі, суд вважає необхідним прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі.

Вирішуючи питання про повернення позивачу з державного бюджету судового збору сплаченого при поданні позову суд враховує таке.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19), від 31 липня 2023 року (справа № 335/8285/22).

Згідно з частиною 2 статті 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 38).

Оскільки позивач відмовився від позову, тому наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, що становить 1211,20 грн, а не усієї суми як заявлено представником позивача.

Керуючись статтями 13, 133, 142, пунктом 4 частини 1 статті 255, статтями 260, 261, 354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представниці позивача Ландик Вікторії Юріївни про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» 50% судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом, а саме у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп., сплачений згідно з квитанцією № 34961 від 24 листопада 2025 (кошти сплачені отримувачу: ГУК Сум.обл/Тростянецька МТГ, код одержувача (код за ЄДРПОУ) 37970404, рахунок одержувача UA0018518, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101).

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів із дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя О.В. Лебедь