ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

м. Київ

справа № 638/23326/24

провадження № 61-12898св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 напостанову Харківського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року в складі колегії суддів: Маміної О. В., Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_2 з 01 січня 2018 року до дати його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 80% від суми грошового забезпечення;

та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_2 з 01 січня 2018 року до дати його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 80 % від суми грошового забезпечення.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У липні 2024 року вона дізналася про наявність рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року в справі № 520/18927/21, яким зобов`язано відповідача здійснити перерахунок належних її чоловіку пенсійних виплат.

Однак відповідач це рішення суду не виконав, перерахунок пенсії її чоловіка не здійснив.

Короткий зміст судових рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Харкова від 07 квітня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_2 з 01 січня 2018 року до дати його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_2 з 01 січня 2018 року до дати його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

Суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позову. Відповідач безпідставно не провів перерахунок пенсійного забезпечення ОСОБА_2 , чим порушив спадкові права позивача як дружини померлого на виплату їй належних у порядку спадкування грошових коштів недоотриманої пенсії.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 07 квітня 2025 року скасовано й закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Спір стосується оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (Пенсійного фонду) та вирішується в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року й залишити в силі рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 07 квітня 2025 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно визначив правову природу спору. Не врахував, що предметом спору є нарахування заборгованості з пенсійних виплат, що належали померлому пенсіонеру на підставі рішення суду, тобто спір стосується спадкових майнових прав на пенсію, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

01 грудня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

За пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування її померлому чоловіку заборгованості за рішенням суду та зобов`язання здійснити таке нарахування.

Установивши, що спір стосується оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що такий спір має публічно-правовий характер і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим правильно закрив провадження у справі.

Доводи касаційної скарги про те, що спір стосується спадкових майнових прав на пенсію і тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства колегія суддів не бере до уваги, оскільки позов не містить вимог щодо стягнення належних спадкодавцю, але неотриманих за життя, пенсійних чи інших сум. Позивач заявила вимоги про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо нездійснення ним перерахунку пенсії на виконання рішення адміністративного суду і такі вимоги не мають приватноправового характеру.

Більше того встановлено, що ОСОБА_1 зверталася з тотожним позовом у порядку адміністративного судочинства. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року в задоволенні її позову відмовлено. Як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, відмова в задоволенні адміністративного позову не є підставою для звернення до суду з тотожними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Інші аргументи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постановуапеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко