Справа № 366/3115/24
Провадження № 6/366/1/26
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2026 року с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі судді Корчкова А.А., з участю секретаря судового засідання Іванової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі № 366/3115/24,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Іванківського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Служба у справах дітей та сім`ї Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів (справа №366/3115/24).

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 18 березня 2025 року у справі №366/3115/24, позовну заяву ОСОБА_2 задоволено, визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його проживання; припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу Іванківського районного суду Київської області від 17.04.2019 року (справа 366/742/19), стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 18.10.2024 і до її повноліття. Рішення набрало законної сили 08.05.2025.

Додатковим рішенням Іванківського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року у справі №366/3115/24 задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Гули Марії Сергіївни, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Рішення набрало законної сили 08.05.2025.

24.11.2025 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулась до Іванківського районного суду Київської області із заявою, в якій просить розстрочити виконання рішення суду у цивільній справі № 366/3115/24 щодо стягнення з неї 15 000,00 грн. витрат на правничу допомогу та встановити графік погашення в розмірі 400 грн. у місяць до повного погашення суми. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що її щомісячний дохід як ФОП становить близько 7 000, 00 грн. та що вона є платником аліментів у розмірі 1/4 доходу, що є пріоритетним обов`язком. Крім того зазначає, що на її рахунки накладено низку арештів у рамках інших виконавчих проваджень, що обмежує її платоспроможність.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.11.2025 головуючим суддею по справі визначено суддю Корчкова А.А. та отримано останнім для розгляду 01.12.2025 у зв`язку з навчанням з 24.11.2025 по 28.11.2025 включно.

10.12.2025 з використанням підсистеми «Електронний суд» до суду з письмовими запереченнями на заяву ОСОБА_1 звернулась представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Гула М.С., яка зазначила, що подана ОСОБА_1 заява про розстрочку виконання рішення є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявниця здійснює посилання на ст. 375 ЦПК України, при цьому зміст вказаної статті, що викладений у заяві, не відповідає дійсності, так як ст. 375 ЦПК України регулює порядок розгляду апеляційних скарг судом апеляційної інстанції. Таким чином, вищенаведена стаття цивільного процесуального законодавства абсолютно не релевантна до питання, яке ставить на розгляд ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 посилається на ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», яка в редакції заявниці звучить: «...Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має забезпечити боржнику можливість користуватися сумою, не меншою за дві мінімальні заробітні плати, що у моєму випадку також унеможливлює повну та одноразову сплату 15 000 грн...». При цьому вказана стаття Закону має зовсім іншу редакцію та, відповідно й значення. Також адвокат зауважує, що у своїй заяві ОСОБА_1 не вказує про наявність будь-яких обставин, які б свідчили про ускладненість виконання такого рішення. Навпаки, заявниця зазначає про те, що має стабільний щомісячний дохід та надає відповідні докази на підтвердження вказаного. Крім того, адвокат наголошує, що судовий процес щодо зупинення стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини з батьком був ініційований ОСОБА_2 у зв`язку із бездіяльністю ОСОБА_1 . Перед зверненням за професійною правничою допомогою ОСОБА_2 самостійно намагався врегулювати питання щодо припинення стягнення з нього аліментів, так як дитина проживає з ним. Однак, ОСОБА_1 не вчинила жодної дії аби припинити протиправне стягнення аліментів та як наслідок, ОСОБА_2 фактично півтора роки ніс подвійні витрати щодо утримання своєї доньки. Тобто, у випадку добросовісності ОСОБА_1 , судового процесу ймовірно б не існувало, а відповідно й витрат на професійну правничу допомогу.

10.12.2025 з використанням підсистеми «Електронний суд», до суду з відповіддю на письмові заперечення адвоката Гули М.С., звернулась заявник ОСОБА_1 , в обґрунтування яких зазначила, що неточність у її заяви у зазначенні номера статті ЦПК України, не впливає на зміст самої заяви та не є підставою для її відхилення, оскільки заявлені нею обставини повністю відповідають вимогам ст. 435 ЦПК України. Також ОСОБА_1 зауважує, що посилання на ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» не стосувалося буквального тлумачення окремої редакції, оскільки суть цієї норми у гарантії того, що боржник не може бути повністю позбавлений коштів для існування. Тому, з огляду на її дохід, аліментні зобов`язання та накладені на рахунки арешти, одноразова сплата 15 000 грн. призвела б до повної відсутності у неї коштів, що суперечить принципам пропорційності й основному змісту вказаної статті.

Крім того, звертає увагу суду на те, що заперечення стягувача не враховують реальний стан платоспроможності заявниці, оскільки її середньомісячний дохід становить приблизно 7 000 грн, що підтверджується податковими деклараціями; вона є платником аліментів у розмірі 1/4 доходу, що є пріоритетним обов`язком; у межах інших виконавчих проваджень накладено арешти на рахунки, що обмежує доступ до коштів, вона не має заощаджень, що дозволили б одноразово виконати рішення.

Таким чином, виконання рішення в обсязі 15 000 грн одним платежем є фактично неможливим та порушує мінімальний рівень її матеріального існування.

Тому, враховуючи викладене, просить суд відхилити заперечення представника стягувача, адвоката Гули М.С. та задовольнити її заяву, надавши розстрочку виконання рішення Іванківського районного суду Київської області у цивільній справі № 36/3115/24 щодо стягнення витрати на правову допомогу, встановивши графік виконання 400 грн щомісяця до повного погашення суми у розмірі 15 000, 00 грн.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, про розгляд справи за її заявою повідомлена вчасно, належним чином.

12.01.2026 з використанням підсистеми «Електронний суд» скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву про надання розстрочки виконання рішення підтримує у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 та його представник, адвокат Гула М.С. у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлений належним чином.

05.01.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Гули М.С. про її участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 15.01.2026 у задоволенні заяви адвоката Гули М.С. про участь в судовому засіданні 15.01.2026 у справі 366/3115/24 у режимі відеоконференції відмовлено.

15.01.2026 адвокат Гула М.С. скерувала до суду клопотання про розгляд справи №366/3115/24 за заявою ОСОБА_1 про розстрочку виконання судового рішення без участі ОСОБА_2 та його представника. При цьому, просили суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали цивільної справи №366/3115/24, вивчивши заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду щодо стягнення витрат на правову допомогу у сумі 15 000,00 грн., заперечення сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Встановлені судом обставини та застосовані норми права.

Судом встановлено, що у провадженні Іванківського районного суду Київської області перебувала цивільна справа №366/3115/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 18 березня 2025 року у справі №366/3115/24 позовну заяву ОСОБА_2 задоволено, зокрема з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 18.10.2024 і до її повноліття. Рішення набрало законної сили 08.05.2025.

Додатковим рішенням Іванківського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року у справі №366/3115/24 заяву представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Гули М.С. задоволено, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000.00 гривень. Рішення набрало законної сили 08.05.2025.

Постановою головного державного виконавця Іванківського відділу ВДВС у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чалим В.П. від 01.08.2025 відкрито виконавче провадження № 78750619, щодо виконання виконавчого листа Іванківського районного суду Київської області № 366/3115/24, виданого 02.06.2025 щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. на користь ОСОБА_2 /а.с.7/. У рамках цього ж виконавчого провадження державним виконавцем 21.11.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 /а.с.6/.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить розстрочити виконання вказаного рішення суду, встановивши графік виконання 400 грн щомісяця до повного погашення суми у розмірі 15 000, 00 грн., зазначаючи, що її щомісячний дохід як ФОП становить близько 7 000, 00 грн. та що вона є платником аліментів у розмірі 1/4 доходу, що є пріоритетним обов`язком. Крім того, на її рахунки накладено низку арештів у рамках інших виконавчих проваджень, що обмежує її платоспроможність. На підтвердження чого до своєї заяви долучила податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємства, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрована у Вишгородській ДПІ ГУ ДПС у Київській області та за три квартали 2025 року отримала доходу у розмірі 14 000,00 грн. /а.с. 9-10зв./.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що вона є платником аліментів у розмірі 1/4 доходу та що на її рахунки накладено низку арештів у рамках інших виконавчих проваджень, що обмежує її платоспроможність. На підтвердження чого долучила постанову головного державного виконавця Іванківського відділу ВДВС у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чалого В.П. від 10.11.2025, якою на грошові кошти ОСОБА_1 накладено арешт у рамках виконавчого провадження № 78750762, яке відкрито на підставі виконавчого листа Іванківського районного суду Київської області №366/3115, виданого 22.07.2025 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 з усіх її видів заробітку (доходу) /а.с.12/.

Також до своєї заяви ОСОБА_1 долучила копії квитанцій, які досліджені в судовому засіданні та з яких вбачається, що заявниця сплачує на користь ОСОБА_2 на утримання їхньої спільної доньки ОСОБА_3 аліменти та заборгованість за аліментами в рамках виконавчого провадження № 78750762, зокрема за квитанцією №36 від 20.08.2025 сплачено 4000, 00 грн. /а.с.21/, платіжними інструкціями № К2НХ-ХСНТ-МХ04-35Е9 від 04.10.2025 2000,00 грн. /а.с.22/; 0.0..1 від 07.08.2025 1600,00 грн./а.с.22зв./; №В1ЕТ-ВОХР-ХМНМ-ОА79 від 08.09.2025 1600,00 грн. /а.с.23/; квитанції ПН 104 від 11.11.2025 5000,00 грн. /а.с.23а, 24/; квитанції № Х4ЗЕ-6282-ХС38-72Т2 від 13.11.2025 5 110,00 грн./а.с.25/; квитанції № 6ХВ6-КВ29-КС59-С4ММ від 13.11.2025 /а.с.26/, квитанції №82 від 17.11.2025 13000 грн. /а.с.27/.

У судовому засіданні також досліджені копії платіжних інструкцій, долучені ОСОБА_1 до матеріалів справи, які підтверджують, що заявницею в рамках виконавчого провадження № 78750619 від 01.08.2025 сплачено борг у сумі 300,00 грн., зокрема за платіжною інструкцією №203252bc-ed72-40b7-8546-c0b4e63ac83c від 07.08.2025 сплачено 100 грн. /а.с.3/; платіжною інструкцією №РВНТ-74ОТ-73КМ-4ЕС1 від 08.09.2025 сплачено 100 грн. /а.с.4/, платіжною інструкцією №5МЕЕ-23А8-7Е1Е-050Е від 04.10.2025 сплачено 100 грн. /а.с.5/.

Суд зауважує, що сплата навіть мінімальних сум з метою погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 78750619 від 01.08.2025 свідчить про намір ОСОБА_1 виконувати рішення суду добровільно та не ухилятись від його виконання.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Згідно з частиною першою ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі Глоба проти України № 15729/07 від 05.07.2012) пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися цивільними судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018, яку, згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд застосовує до спірних правовідносин

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2021 у справі № 9901/598/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Іванківського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року у справі №366/3115/24, заявниця посилається на свій скрутний матеріальний стан та накладені державним виконавцем арешти на її рахунки, на підтвердження чого надала до суду докази про розмір своїх доходів, постанову про відкриття виконавчого провадження № 78750619 та постанову про арешт коштів боржника в рамках цього ж виконавчого провадження, постанови державного виконавця, винесені в рамках виконавчого провадження №78750762, квитанції про сплату аліментних зобов`язань, які суд приймає до уваги та вважає, що у загальному підсумку матеріальний стан заявниці істотно ускладнює виконання зазначеного рішення суду та не дозволяє здійснити оплату всієї грошової суми у розмірі 15 000, 00 грн., оскільки її дохід, враховуючи розмір доходів та арештовані рахунки, не достатній для виконання вказаного рішення суду одразу однією сумою.

При цьому, суд відхиляє твердження представника позивача, адвоката Гули М.С., щодо необґрунтованості доводів ОСОБА_1 про її скрутний матеріальний стан, оскільки матеріалами, доданими до заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду доведено, що матеріальний стан заявниці не дозволяє здійснити оплату всієї грошової суми у розмірі 15 000, 00 грн. на виконання вказаного рішення суду одразу.

Також суд не приймає до уваги доводи адвоката Гули М.С. щодо безпідставності та необґрунтованості заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду, зокрема щодо її посилання на ст. 375 ЦПК України та ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», які в дійсності є не релевантними до питання, з яким ОСОБА_1 звернулась до суду, та зауважує, що оскільки неточність зазначення заявницею статей ЦПК України чи Закону України «Про виконавче провадження» не впливає на зміст поданої нею заяви та не є підставою для її відхилення.

Таким чином, на підставі викладеного вище, зважаючи на суму заборгованості за судовим рішенням, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також її аліментні зобов`язання, враховуючи, що на кошти заявниці накладені арешти в рамках двох виконавчих проваджень, суд вважає, що ненадання розстрочки може спричинити негативні наслідки для боржниці та ускладнити виконання рішення у зв`язку з відсутністю у неї необхідних коштів.

При вирішенні питання щодо розстрочки виконання судового рішення суд зважає на необхідність дотримання балансу інтересів сторін та зазначає, що ненадання такої розстрочки може мати значно негативніші наслідки для боржника, ніж розстрочення виконання рішення на незначний строк для стягувача.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що наявні підстави для розстрочення виконання рішення суду у справі №366/3115/24 від 03.04.2025, оскільки заявниця не отримує достатнього доходу для виконання рішення суду одразу в повному обсязі.

На переконання суду подача даної заяви, визнання заявницею боргу, свідчать про її намагання вжити дієвих заходів для погашення заборгованості із застосуванням передбаченої процесуальним законом процедури. Такі дії не містять ознак зловживання процесуальними правами та передбачені на стадії виконання судового рішення відповідними положеннями ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 частково,оскільки у відповідності до ст.435 ЦПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року, а тому, виконання рішення суду від 03.04.2025 у цивільній справі №366/3115/24 слід розстрочити на дванадцять місяців, зобов`язавши ОСОБА_1 сплачувати кошти на користь ОСОБА_2 рівними платежами щомісячно, а саме по 1 250, 00 грн. починаючи з дня набрання законної сили цієї ухвали суду до повної сплати суми у розмірі 15 000, 00 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 263-265, 354, 355, 435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі № 366/3115/24 в частині стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000, 00 грн., задовольнити частково.

Розстрочити виконання додаткового рішення Іванківського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року у справі № 366/3115/24 за заявою представника позивача - адвоката Гули Марії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення, подану в межах розгляду цивільної справи №366/3115/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Служба у справах дітей та сім`ї Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини

на дванадцять місяців, зобов`язавши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачувати кошти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) рівними платежами щомісячно, а саме по 1 250, 00 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят грн., 00 коп.) грн. починаючи з дня набрання законної сили цієї ухвали суду до повної сплати суми у розмірі 15 000, 00 (п`ятнадцять тисяч) грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі інтернет за веб-адресою сторінки суду на офіційному веб-порталі судової влади України https://iv.ko.court.gov.ua/sud1012/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua .

Повний текст ухвали складено 23.01.2026.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ