Справа № 729/1370/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

27 січня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Кузюри В.О.

при секретарі Ященко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бобровиця цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 22999,06 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 22.01.2025-100002015 від 22.01.2025 р. ТОВ «Споживчий центр» відповідачу було надано кредит в сумі 9000,00 грн. строком на 140 днів зі сплатою за користуванням кредитом у розмірі 1 % за 1 (один) день/днів користування Кредитом протягом первинного та пролонгованого строків.

Згідно з розрахунком заборгованості, станом на момент пред"явлення позову за вказаним кредитним договором відповідач перед позивачем має заборгованість у загальному розмірі 22999,06 грн. Таким чином, у зв`язку з виникненням у відповідача вказаної заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надали клопотання про розгляд справи у відсутність представника .

Відповідач в судове засідання не з`явився , в порядку ст.ст. 128-131 ЦПК України є особою належним чином повідомленим, заяв про відкладення розгляду, розгляд в його відсутність, відзиву на позов не надходило, а тому суд ухвалив проводити розгляд в порядку заочного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

22.01.2025 р. між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 22.01.2025-100002015, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Умовами договору передбачено, що ТОВ "Споживчий центр" надає відповідачу кредитні кошти в сумі 9000,00 грн., строком на 140 календарних днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1 % за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ».

Сторони узгодили, що проценти розраховують шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією заявки на укладення кредитного договору від 22.01.2025 року, копією підтвердження укладення кредитного договору та паспортом споживчого кредиту, які містять електронний підпис відповідача(а.с. 18-26).

На підставі кредитного договору, ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачеві кредит у розмірі 9000,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ " Універсальні платіжні рішення" від 22.01.2025 р. в сумі 9000 грн на номер картки НОМЕР_1 (а.с.15).

Однак, відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

Згідно з наданим товариством розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 22999,06 грн., з яких: 9000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10080,00 грн. заборгованість за відсотками, 319,06 грн.- комісія; 3600,00 грн. неустройка (а.с. 14).

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , у тому числі заявку на укладення кредитного договору від 22.01.2025 року, підтвердження укладення кредитного договору, паспорт споживчого кредиту, підписано шляхом накладення електронного цифрового ОСОБА_2 .

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ "Споживчий центр" виконало належним чином, надававши відповідачу кредиті кошти в сумі 9000 грн.

Однак, відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в сумі 22999,06 грн., з яких: 9000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10080,00 грн. заборгованість за відсотками, 319,06 грн.- комісія.Вказана заборгованість не спростовна відповідачем.

Щодо неустойки суд зазначає наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено , що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак неустойка в сумі 3600,00 грн. стягненню з відповідача не підлягає.

Так як позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредитному договору підлягають частковому задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд позовної заяви покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280-284 ЦПК України, ст. 526, 610, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 22.01.2025-100002015 від 22.01.2025 у розмірі 19399 ( дев"ятнадцять тисяч триста дев"яносто дев"ять тисяч) грн. 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства зобмеженою відповідальністю«Споживчий центр» 2034 грн 82 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача , яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення..

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач : товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса : вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ , інд. 01032 , код ЄРДПОУ 37356833

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: