Справа № 308/329/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Чепка В.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

07.01.2026 Комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» звернулось в суд із заявою про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 3 682,80 грн.

Ознайомившись з матеріалами заяви про видачу судового наказу, суддя дійшла висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Так, у поданій заяві заявник зазначає, що ОСОБА_1 як побутовий споживач отримує послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , і заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення виникла саме за цією адресою.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 163, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а також до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з витягу з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна № 372700667 від 03.04.2024, об`єкт нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 у розмірі 1/2 частки та ОСОБА_2 у розмірі 1/2 частки.

Однак, вимога про стягнення суми заборгованості заявлена лише до одного із співвласників спільної часткової власності вищезазначеної квартири - ОСОБА_1 .

Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмету зобов`язання.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (ч.1 ст.355 ЦК) та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.2 ст.355 цього кодексу). При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4ст.355 цього кодексу).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Однак, за даною заявою боржником, з якого заявник просить стягнути заборгованість, є лише один співвласник квартири, що суперечить положенням закону.

У даному випадку не вбачається, що до вказаного у заяві боржника, виникло право грошової вимоги за всією сумою заборгованості, з урахуванням наявності інших співвласників квартири, в якій було надано комунальні послуги.

Так, п. 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України, передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Отже, з огляду на вищезазначене, в розумінні положень наведеної статті, у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за спожитий природний газ - слід відмовити

Крім того, слід роз`яснити заявнику, що відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Також, у відповідності до ч. 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами визначеними у частині першій цієї статті, в наказаному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до частини 2 статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись статей 160, 161, 163, 165, 258, 260, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В. В. Чепка