Провадження №22-ц/812/471/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Миколаїв

Справа № 487/10876/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,

переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) цивільну справу

за позовом

Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»

до

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про стягнення боргу за спожиту теплову енергію

за апеляційною скаргою

Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Нікітіним Д.Г., 02 грудня 2025 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена,

у с т а н о в и в:

У грудні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

В обґрунтування позову зазначало, що ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва.

В опалювальних сезонах 2022-2024 р.р. позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювальних сезонів.

Постачання теплової енергії на об`єкт споживача підтверджується нарядом на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону, який видається виконавцями послуг.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , мають відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та є споживачами послуг, які надає ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль».

Позивачем надано відповідачам послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2022 року по 01 жовтня 2024 року на суму 12861 грн 42 коп., за які вони не сплатили.

Посилаючись на викладене, ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» просило стягнути з відповідачів зазначену заборгованість.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01 грудня 2022 року по 01 липня 2023 року у сумі 5469 грн 92 коп.

Частково задовольняючи позов та визначаючись з сумою боргу, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції взяв для розрахунку період з 01 грудня 2022 року по 01 липня 2023 року (момент надання відповідачами виконавцю комунальних послуг довідки про взяття їх на облік як внутрішньо переміщених осіб).

В апеляційній скарзі ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Споживачі, які тимчасово залишили свої домівки, можуть скористатися своїм правом за умови надання виконавцю послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання гарячої води, поводження з побутовими відходами заяви та довідки з тимчасового місця проживання, лікування, проходження військової служби, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Крім того, зазначало, що положення ПКМУ від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» не розповсюджуються на послуги з постачання теплової енергії, оскільки навіть при відсутності споживача у приміщенні, його квартира опалюється (послуга з постачання теплової енергії надається), а тому наявність статусу ВПО та фактичне проживання за іншою адресою не може бути підставою для звільнення від оплати за теплову енергію.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже справа розглядалась апеляційною інстанцією без виклику учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру.

Для розрахунків за надані послуги теплопостачання відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно нарядів на підключення будинку до теплових мереж позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в період з 01 грудня 2022 року по 01жовтня 2024 року.

З наявного в матеріалах справи розрахунку боргу вбачається, що позивач надав теплову енергію за вказаний період на суму 12861 грн 42 коп.

13 жовтня 2022 року будинок за адресою: АДРЕСА_2 , зазнав ракетного обстрілу, був визнаний згідно технічного звіту аварійним (ступінь руйнувань - IV, технічний стан - аварійний), та непридатним для безпечного проживання і, відповідно, без можливості безпечного користування комунальними послугами.

Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24 травня 2023 року № 350 «Про організацію робіт з демонтажу (повного/часткового) об`єктів, пошкоджених або зруйнованих внаслідок військової агресії Російської Федерації» затверджено перелік потенційно-небезпечних об`єктів пошкоджених будівель житлового фонду м. Миколаєва, які потребують невідкладних робіт щодо часткового демонтажу частин або окремих їх конструкцій внаслідок військової агресії Російської Федерації, який містить перелік необхідних робіт, а саме: демонтаж кв. №№35,38,41,44- 50,63,67,68 та сходових клітин 3,4 під`їздів на 3-5 поверхах в будинку АДРЕСА_1 . Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24 квітня 2024 року № 681 «Про внесення змін до рішення виконкому міської ради від 24 травня 2023 року № 350 «Про організацію робіт з демонтажу (повного/часткового) об`єктів, пошкоджених або зруйнованих внаслідок військової агресії Російської Федерації» змінено перелік необхідних робіт, а саме на: «Демонтаж пошкоджених і зруйнованих конструкцій під`їздів АДРЕСА_3 ».

Відповідно до Технічного звіту №152/022-ТЗ «З обстеження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке проводиться в рамках ліквідації наслідків надзвичайної ситуації воєнного характеру» квартири АДРЕСА_4 придатні до експлуатації.

Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України, та визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація.

Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п. 40 «Правил користування тепловою енергією», затверджених Постановою КМУ №1198 від 03 жовтня 2007 року (із мінами та доповненнями) споживач теплової енергії повинен вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачі зобов`язанні сплатити надані позивачем послуги з теплопостачання.

Визначаючи період заборгованості за послуги з теплопостачання, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідачі 13 липня 2023 року звернулись до ПрАТ ««Миколаївська теплоелектроцентраль» з заявою в якій повідомили, що всі зареєстровані особи за адресою: АДРЕСА_2 мають статус ВПО та не проживають за адресою постійної реєстрації. До вказаної заяви відповідачами долучено довідки ВПО.

Згідно п.п. 3 п.1 Постанови КМУ від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» забороняється: стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Зважаючи на викладене, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу за спожиту теплову енергію за період з 01 грудня 2022 року по 01 липня 2023 року (до моменту надання виконавцю комунальних послуг довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи) у розмірі 5469 грн 92 коп.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що на послуги з постачання теплової енергії, не розповсюджується Постанова КМУ від 05 березня 2022 року №206 , оскільки навіть при відсутності споживача у приміщенні, його квартира опалюється (послуга з постачання теплової енергії надається), а тому наявність статусу ВПО та фактичне проживання за іншою адресою не може бути підставою для звільнення від оплати за теплову енергію, колегія суддів вважає такими що не заслуговують на увагу, оскільки вищезазначена постанова встановлює спеціальні правила на період воєнного стану щодо нарахувань та стягнення заборгованості. Факт технічної можливості опалення приміщення сам по собі не спростовує значення тих умов, за яких законодавець встановив спеціальні правила воєнного періоду та обмеження щодо нарахування (стягнення) зокрема за наявності підтвердження статусу ВПО .

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: Т.Б. Кушнірова

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 26 січня 2026 року.