Справа № 175/1419/24
Провадження № 2/175/212/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Заочне

06 січня 2026 року Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рожкової Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона з 16 вересня 2006 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . У шлюбі народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З листопада 2014 року шлюбні відносини між ними фактично припинилися, з вказаного часу відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні дітей не приймає, з дітьми не спілкується, тобто свої батьківські обов`язки не виконує. Просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник ОСОБА_1 адвокат Гур`єва Людмила Миколаївна надала суду заяву про слухання справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовільнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

Судом було вчинено ряд заходів для повідомлення відповідача ОСОБА_2 про слухання справи. Зокрема, Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати суду не пізніше п`яти днів з дня отримання ухвали суду інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

- загальні відомості про особу (прізвище, ім`я, по батькові, громадянство, дата і місце народження, стать);

- дані про останнє зареєстроване та фактичне місце проживання/ перебування внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»;

- дані про фактичне місце проживання особи на дату звернення;

- адреса, за якою із внутрішньо переміщеної особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону;

- відомості про смерть внутрішньо переміщеної особи або визнання її безвісно відсутньою.

Зобов`язано Краматорське районне управління поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області надати відомості щодо місцезнаходження відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_1 .

Витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ вул. Володимирська, 26) відомості щодо перетину державного кордону ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Краматорська Донецької області, громадянин України, останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_1 ) починаючи із лютого 2022 року по квітень 2025 року із зазначенням дати перетину кордону та країни до якої прямував ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

31 травня 2025 року на виконання вимог Ухвали суду від 17 квітня 2025 року Краматорським районним управлінням поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області надано рапорт, відповідно до якого у ході проведення перевірки виявлено, що ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_2 не проживає з початку 2022 року. Встановити місце знаходження ОСОБА_2 не виявилось можливим.

31 травня 2025 року на виконання вимог Ухвали суду від 17 квітня 2025 року Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надано інформацію про те, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_5 за період з 01 лютого 2022 року по 30 квітня 2025 року в Базі даних не виявлено.

31 травня 2025 року на виконання вимог Ухвали суду від 17 квітня 2025 року Міністерством соціальної політики України надано відомості про відсутність інформації щодо ОСОБА_2 у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо-переміщених осіб станом на 05 червня 2025 року.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_4 відомості щодо призову ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, на військову службу та проходження служби останнім у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

19 грудня 2025 року на виконання вимог Ухвали суду від 29 жовтня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_6 надано відповідь про відсутність інформації щодо призову та проходження військової служби громадянином ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повернутим на адресу поштовим відправленням, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки у судове засідання не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, пояснень чи відзиву до суду не подавав, а тому зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.

Заступник начальника Служби у справах дітей Краматорської міської ради Наталія Чибор надала заяву про слухання справи за відсутності представника служби.

09 квітня 2025 року за вх. №11045/25-Вх через канцелярію суду подано висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 16 вересня 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 862 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У шлюбі народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 грудня 2014 року, що набрало законної сили 16 грудня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Краматорська Донецької області, на користь ОСОБА_6 аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи з 18.11.2014 року й до повноліття доньки ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 , а в подальшому 1/4 частина усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць до повноліття сина ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Рішенням суду Краматорського міського суду Донецької області від 13 січня 2015 року, що набрало законної сили 26 січня 2015 року, розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований 16 вересня 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №862.

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені виданого 23 листопада 2016 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 свої обов`язки по утриманню дітей не виконував, в результаті чого Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 18 березня 2020 року, що набрав законної сили 21 квітня 2020 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України (умисне злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), призначивши покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, які полягають у виконанні ним у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

28 грудня 2021 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_10 та після укладення шлюбі прізвище не змінювала (Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 видане 28 грудня 2021 року Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Харків), актовий запис №889).

Позивачка посилається на те, що батько дітей ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх вихованням не займається, матеріально дітей не забезпечує, про дітей не піклується, участі в житті дітей не приймає, аліменти на їх утримання не сплачує, має заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується численними довідками з заборгованості зі сплати аліментів.

Наразі, як встановлено в судовому засіданні, позивачка разом з дітьми мешкає у місті Іновроцлав республіки Польща з квітня 2022 року. Підставою для виїзду за кордон стала безпекова ситуація у місті Краматорську Донецької області, спричинена повномасштабним вторгненням росії на територію України.

Як зазначає позивачка, що вона з її нинішнім чоловіком ОСОБА_10 дбають про її дітей, займаються їх вихованням, навчанням, лікуванням, забезпечують всім необхідним для їх життя та розвитку. Діти перебувають на повному їх утриманні.

В матеріалах справи наявна довідка №6 від 22 лютого 2022 року про те, що батько дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_2 - не буру участі у вихованні дітей, зокрема батьківські збори протягом навчання дітей не відвідував, не спілкувався з класними керівниками, у школу до дітей не приходив.

Суду надано письмові докази, що підтверджують той факт, що з 2022 року по теперішній час діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мешкають за кордоном України у місті Іновроцлаві республіці Польща, отримують там відповідну освіту.

Відповідно до Довідки від 11 жовтня 2023 року, міський центр соціального забезпечення в Іновроцлаві засвідчує, що сім`я пані ОСОБА_11 , яка проживає з дітьми ОСОБА_12 та ОСОБА_13 по АДРЕСА_3 , не користується соціальною допомогою від цього центру та не отримує жодних пільг з цього приводу.

Ухвалою суду від 06 березня 2025 року витребувано у Служби у справах дітей Краматорської міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09 квітня 2025 року за вх. №11045/2-ВХ. суду надано висновок Органу опіки та піклування №01-49/861 від 07 квітня 2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав, відповідно до якого враховуючи інтереси неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 .

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ІНФОРМАЦІЯ_12 досягла повноліття.

Згідно з п.16 Постанову Пленуму Верховного суду України від 30 липня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Таким чином, враховуючи досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 повноліття, суд позбавлений можливості вирішувати питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо доньки, яка досягла повноліття.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Відповідно ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері чи батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі №127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі №643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі №712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав, визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні.

Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які б достовірно та беззаперечно підтверджували свідоме нехтування відповідачем ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками щодо участі в утриманні та вихованні спільних з позивачкою дітей і умисне ухилення від їх виконання.

Місто Краматорськ входить до Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Наказу Міністерства розвитку громад та територій №376 від 28 лютого 2025 pоку.

Позивачка з дітьми виїхала за кордон, відповідач залишився проживати у місті Краматорську. Зазначені обставини підтверджується наданими суду письмовими доказами, зазначеними вище. Проживання позивачки разом з дітьми за кордоном впливає на якість та можливість участі відповідача у вихованні дітей.

В свою чергу, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач ОСОБА_2 не бажає спілкуватися зі своїми дітьми та брати участь у їх вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дітей.

Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд не враховує висновок Органу опіки та піклування №01-49/861 від 07 квітня 2025 року про доцільність позбавлення батьківських ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він не містить жодного обґрунтування, крім довідки з школи за 2022 рік, висновків комісії щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Акти обстеження житлових умов зроблено не було з причини того, що діти мешкають за кордоном з 2022 року. Висновок органу опіки носить для суду не обов`язковий, а рекомендаційний характер.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Суд враховує, що відповідач не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дітей, а тому розрив з батьком сімейних відносин не буде відповідати інтересам дітей.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у зв`язку із неналежним поводженням з дітьми, невиконанням ним своїх обов`язків, вчиняв будь-яке насильство стосовно них чи за їх присутності.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Належних та допустимих доказів винної поведінки та ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків судом не встановлено.

Також судом не встановлено, а позивачем не доведено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 не бажає спілкуватися зі своїми дітьми та брати участь у їх вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дітей.

Позивачка у своєму позові не змогла пояснити мету позбавлення батьківських прав батька та які інтереси дітей будуть цим захищені.

Розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем та укладення нового шлюбу не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Посилання на те, що відповідач не відвідує батьківські збори, що зазначено у відповідних Довідках, не є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав, судом враховується те, що через воєнні дії батьки дітей вимушені проживати у різних містах, що підтверджується письмовими доказами.

Інших доказів на підтвердження ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків матеріали справи не містять.

Суди повинні дослідити обставини справи. Тобто повинні бути законні підстави для задоволення позову (Постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19 (провадження №61-2251св22)).

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Верховний Суд наголосив, що позивач не звільнений від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Отже, встановивши, що підстави для задоволення позову відсутні, суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Суд враховує, що позбавлення відповідача батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, позивачка не довела підстав, визначених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав, які є вичерпними, тому в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Щодо розподілу судових витрат пов`язаних з розглядом справи, то вони, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,81,141,258,259,263-265,280-282, 352,354-355 ЦПК України, ст.ст.164,165, 166 СК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити .

Судові витрати віднести за рахунок позивачки.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Озерянська Ж.М.