Провадження № 22-ц/812/102/26
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 січня 2026 року м. Миколаїв

справа № 485/939/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт"

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 02 жовтня 2025 року суддею Квєткою І.А. в приміщенні цього ж суду, (повний текст складено того ж дня), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Ютс-Агропродукт" з указаним вище позовом.

Позивач зазначав, що є власником земельної ділянки площею 6,31 га, кадастровий номер :05:000:0033 розташованої на території Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області (раніше Павлівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області). 18

червня 2012 року уклав з ТОВ "Райз-Південь" договір оренди вказаної земельної ділянки. 28 грудня 2017 року на підставі додаткової угоди №3500063 до договору оренди, укладеної між ним, орендарем ТОВ "Райз-Південь" та ТОВ "Ютс-Агропродукт", до останнього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди на умовах договору, викладених у новій редакції цієї додаткової угоди, строком до 30 листопада 2027 року. За умовами угоди новий орендар зобов`язався сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою щорічно, у строк до 31 грудня кожного року, й у встановленому договором розмірі. Розмір орендної плати становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди, що складає 14 590,16 грн. Внаслідок невиконання орендарем умов договору оренди виникла заборгованість з орендної плати у розмірі 33 703, 26 грн - по 11 234,42 грн за 2022, 2023 та 2024 роки.

Посилаючись на систематичне порушення умов договору, ОСОБА_1 просив розірвати договір оренди землі від 18 червня 2012 року (кадастровий номер :05:000:0033, площа 6,31 га), укладений між ним та ТОВ "Райз-Південь" (новий орендар відповідно до дадаткової угоди від 28 грудня 2017 року - ТОВ "Ютс-Агропродукт"- ), який був зареєстрований у ДРРП 13 червня 2018 року (номер запису 26644008) та стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 33 703,26 грн.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2025 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Перемога - Плюс".

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив у її задоволенні відмовити, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка розташована на території Снігурівської ОТГ Миколаївської області, яка була тимчасово окупованою російською федерацією з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року, та на даний час є територією можливих бойових дій. Внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації ТОВ "Ютс-Агропродукт", яке здійснювало діяльність на цій території було позбавлено можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі, використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням. Факт розграбування підприємства підтверджений витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000075 від 12 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України. Крім того, внаслідок бойових дій територія, на якій розташована земельна ділянка, є забрудненою вибухонебезпечними предметами, що унеможливлює її використання за цільовим призначенням. З огляду на викладене відсутня вина відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати.

У відповіді на відзив представник позивача посилалась на недоведеність належними доказами неможливості здійснення господарської діяльності, використання земельної ділянки за цільовим призначенням та виконання договірних зобов`язань, зокрема поза межами періоду окупації території Снігурівської міської територіальної громади, до якої входить с. Павлівка, що було окуповане у період з 19.03.2022 по 11.11.2022 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2025 року позов задоволено частково, розірвано договір оренди земельної ділянки площею 6,31 га, кадастровий номер :05:000:0033, укладений між ТОВ "Ютс-Агропродукт" та ОСОБА_1 18 червня 2012 року, у редакції додаткової угоди №3500063 від 28 грудня 2017 року.

З ТОВ "Ютс-Агропродукт" на користь ОСОБА_1 стягнуто 22 468,84 грн заборгованості зі сплати орендної плати та 1 130,49 грн судових витрат.

З ТОВ "Перемога - Плюс" на користь ОСОБА_1 стягнуто 484,48 грн судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю невиплати позивачу орендної плати у 2022- 2024 роках. При цьому суд вважав, що у ТОВ «Ютс-Агропродукт» відсутній обов`язок її виплати за 2022 рік у зв`язку з окупацією території, на якій знаходиться земельна ділянка.

Однак, на думку суду, у 2023 2024 роках відповідач мав обов`язок виплатити позивачу орендну плату, не виконав цієї частини договору оренди, тому орендна плата за ці роки підлягає стягненню, а договір оренди підлягає розірванню з підстав систематичного недотримання умов договору щодо виплати орендної плати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Ютс-Агропродукт», посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначав, що внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації ТОВ «Ютс-Агропродукт» було позбавлене можливості здійснювати свою господарську діяльність на орендованій земельній ділянці. Майно підприємства було знищено та викрадено окупаційними військами, що унеможливило нормальне функціонування та виконання договірних зобов`язань. Неможливість використання земельної ділянки через її розташування на тимчасово окупованій території, фактичне знищення майна Товариства, потенційне замінування та пов`язана з цим загроза життю та здоров`я працівників є прямим наслідком збройної агресії, що об`єктивно унеможливило виконання зобов`язань за договором оренди.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки адвокат Третьяк Г.О проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вказувала на відсутність доказів обстеження земельної ділянки на предмет її забруднення вибухонебезпечними предметами, складання актів, внесення інформації до реєстру, відповідно до Порядку ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/ймовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 07 червня 2024 року, визнання непридатними, звільнення від оподаткування у зв`язку із забрудненням земельної ділянки вибухонебезпечними предметами.

Посилання апелянта на витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000075 від 12 квітня 2022 року, що підтверджує неможливість здійснювати обробіток земельної ділянки не є слушним.

Зазначала, що знищення та розграбування майна підприємства не впливає на виконання договірних зобов`язань з виплати орендної плати, оскільки не підтверджується доказами.

Також, відповідач не повідомляв позивача про наявність обставин, які унеможливлювали виконання договірних зобов`язань, не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між воєнними діями та неможливістю обробітку землі.

Крім того, станом на 24 листопада 2025 року за даними Інтерактивної карти ДСНС територія України не обстежувалась, тому не є доречним стверджувати, що земельна ділянка позивача перебуває у забрудненому стані та не придатна до цільового використання.

Оскільки позивач не надавав згоди на переведення боргу та заміну боржника, то ТОВ «Ютс-Агропродукт» є належним відповідачем за вимогою про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки.

Відтак, ТОВ «Ютс-Агропродукт» в частині вимоги про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати має відповідати за порушення умов договору оренди допущені ним у 2023-2024 роках.

2.Мотивувальна частина

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 6,31 га, розташована в межах території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-MK №000909, виданого 21 жовтня 2002 року Снігурівською райдержадміністрацією Ради народних депутатів.

18 червня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Райз-Південь" укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого вона передана в оренду ТОВ «Райз-Південь» терміном на 15 років.

Згідно Додаткової угоди №3500063, укладеної 28 грудня 2017 року, орендодавець ОСОБА_1 відступив новому орендарю орендарю - ТОВ "Ютс-Агропродукт" право оренди земельної ділянки терміном до 30 листопада 2027 року.

17 квітня 2025 року ТОВ "Ютс-Агропродукт" відчужило право оренди вказаної земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" на строк один рік, що підтверджується договором №1704/25-21 від 17 квітня 2025 року.

Згідно копії інформаційної довідки № 427788144 від 20 травня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0033 зареєстровано за ТОВ "Перемога-Плюс" на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо ОСОБА_1 від 06 травня 2025 року вбачається, що ТОВ "ЮТС-Агропродукт" не сплачувало ОСОБА_1 орендну плату за земельну ділянку у 2022-2024 роках.

Позиція апеляційного суду

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє по сьогодні.

За наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівська міська територіальна громада, в межах якої розташована земельна ділянка позивача, віднесена до територій, що перебували у тимчасовій окупації у період з 4 березня по 11 листопада 2022 року.

Наступним наказом Міністерства розвитку громад і територій України № 376 від 28 лютого 2025 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівську місцеву територіальну громаду після деокупації, починаючи з 11 листопада 2022 року, віднесено до територій, на яких можливим є ведення бойових дій.

Пунктами 41, 42 Договору оренди землі та пунктами 13.1, 13.2 Додаткової угоди сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Після введення на території країни воєнного стану Торгово-промисловою палатою України на своєму офіційному сайті розміщено загальний офіційний лист, для всіх кого це стосується, від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, в якому засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), якими є військова агресія Російської Федерації проти України.

У листі Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини, починаючи з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

07 жовтня 2022 року Миколаївська обласна рада прийняла рішення № 9 «Про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин», яким визнала обставини, що склалися на території Миколаївської області у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення.

До переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, включені юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, які є сільськогосподарськими товаровиробниками та місцезнаходження яких станом на 31 грудня 2022 року зареєстровано у межах території Миколаївської області.

Частиною 1 статті 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок непереборної сили.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 вказано, що: «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21».

Відповідно до положень частини 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 зазначено, що норма частини 6 статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Підпунктом 3 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням такої особливості: власники, користувачі земельних ділянок не несуть відповідальності за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, що полягає у невикористанні земельної ділянки, право власності, користування якою виникло до введення воєнного стану.

Обставини, зазначені у нормі частини 6 статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною 6 статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що відсутність у частині 6 статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Той факт, що ТПП України у листі від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила відповідну форс-мажорну обставину сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. При цьому, наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.

Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 910/7679/22 сертифікат ТПП України не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом бо договором.

Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП України, виданим відповідно до положень статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката ТПП України, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Відповідно до частин 1,3 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Є загальновідомою та не потребує доказування, що територія Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, де розташована спірна земельна ділянка, з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією російської федерації. Ця обставина не заперечувалась сторонами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 7 червня 2024 року «Про деякі питання про створення, забезпечення функціонування та ведення реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами» затверджено Порядок ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, внаслідок чого введено у дію реєстр територій та геоінформаційна система, якому відповідає Інтерактивна карта територій, яку адмініструє Державна служба надзвичайних ситуацій (далі ДСНС).

За даними Інтерактивної карти ДСНС, розміщеної на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/), територія Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться належна позивачці земельна ділянка, є місцем, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.

Для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником плати за землю до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації заяви про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Враховуючи, що територія Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться належна позивачці земельна ділянка, як встановив суд, перебувала у тимчасовій окупації по 11 листопада 2022 року, відлік періоду визнання цієї території забрудненою вибухонебезпечними предметами почався з 01 грудня 2022 року.

Акт про обстеження земельної ділянки, що знаходиться в оренді відповідача, операторами протимінної діяльності та визнання її придатною для використання відсутній.

Проаналізувавши наведені обставини та норми матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає встановленим, що територія Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться спірна земельна ділянка, у період 2023-2024 років віднесена до територій, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, що виключає її безпечне використання ТОВ «Ютс-Агропродукт» як орендарем для отримання сільськогосподарської продукції.

Такі обставини з урахуванням положень частини 6 статті 762 ЦК України є підставою для звільнення відповідача від обов`язку зі сплати орендної плати позивачці за 2023- 2024 роки, а також виключає застосування до нього наслідків несплати орендної плати у вигляді розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки невиконання обов`язків орендарем відбулося не з вини останнього, а через настання обставин, що перешкоджають використанню орендованої земельної ділянки за призначенням.

На висновки суду не впливає наданий стороною позивача акт візуального обстеження №10 від 05 серпня 2025 року, відповідно до якого Комісією з візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади з`ясовано, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0033, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 використовується за цільовим призначенням засіяна соняшником під врожай 2025 року.

Однак зазначена обставина не свідчить про обробіток земельної ділянки у 2023-2024 роках та не покладає на орендаря обов`язку виплати орендної плати за цей період.

З урахуванням викладеного вимоги позивача про стягнення орендної плати за 2023-2024 роки та розірвання договору оренди з підстав невиплати орендної плати є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Отже, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють відповідні правовідносини, а тому ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України слід скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Подання апеляційної скарги оплачено відповідачем судовим збором у розмірі 2 906,88 грн, тому саме ця сума підлягає відшкодуванню за рахунок позивача ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт» задовольнити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2025 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати за 2023-2024 роки та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт» 2 906 (дві тисячі дев`ятсот шість) грн 88 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

--------------------------------

Повний текст постанови виготовлено 26 січня 2026 року