Справа № 645/6830/25
Провадження № 2/645/460/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань Півінська С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», від імені та в інтересах якого, на підставі довіреності, діє представник Ушакевич М.П., звернулось до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 09.11.2022 року у розмірі 21611,31 грн, судовий збір у сумі 2422,40 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20200,00 грн просять покласти на відповідача.

Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 06.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09.01.2026 на адресу суду, через підсистему «Електронний суд», надійшла заява представника відповідача адвоката Габор В.В. про закриття провадження у справі №645/6830/25 у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки між сторонами була досягнута згода щодо погодженої суми заборгованості за кредитом та сплатою відповідачем ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором.

12.01.2026 на адресу суду, через підсистему «Електронний суд», надійшла заява представника позивача Ушакевич М.П. про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України за відсутністю предмета спору, оскільки предметом позову було стягнення з відповідача кредитної заборгованості, однак після відкриття провадження, 05.01.2026 року, між сторонами досягнуто домовленості про реструктуризацію заборгованості та добровільне її погашення відповідачем, у зв`язку з чим матеріально-правова вимога втратила актуальність. Разом із тим позивач вказав, що добровільне задоволення відповідачем вимог після пред`явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат, та, посилаючись на ст.ст. 142, 141, 264 ЦПК України, а також правові позиції Верховного Суду та практику ЄСПЛ, просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 700,00 грн.

26.01.2026 на адресу суду, через підсистему «Електронний суд», від представника відповідача адвоката Габор В.В. надійшли заперечення на заяву позивача про закриття провадження в частині стягнення судових витрат, у яких остання зазначила, що позивач просить закрити провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, а не у зв`язку з відмовою від позову. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відсутність предмета спору є самостійною підставою для закриття провадження, а посилання представника позивача на ч.3 ст. 142 ЦПК України є безпідставним, оскільки зазначена норма регулює питання розподілу судових витрат виключно у разі відмови позивача від позову. Закриття провадження з підстав відсутності предмета спору не тягне обов`язку відповідача відшкодовувати судові витрати позивача, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду. Представник відповідача зазначила, що між сторонами, в порядку мирного врегулювання спору, досягнуто домовленості щодо сплати коштів у загальній сумі 18500,00 грн, у тому числі суми заборгованості за кредитним договором та суми судового збору, у зв`язку з чим спір між сторонами фактично врегульовано, а предмет спору відсутній. Окрім того, представник відповідача зазначає, що у разі закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», що виключає можливість його додаткового стягнення з відповідача. Одночасно з цим, представник відповідача вказала на відсутність належних і допустимих доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема у зв`язку з наявністю розбіжностей щодо підписантів акту приймання-передачі та ненаданням платіжних документів, які б підтверджували фактичну сплату таких витрат. Враховуючи викладене представник відповідача просила закрити провадження у справі № 645/6830/25 за позовом АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку з відсутністю предмету спору та залишити судові витрати за позивачем.

Представник позивача - Ушакевич М.П. у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила проводити розгляд справи без участі представника позивача.

Інші учасники справи у судове засідання учасники справи не з`явились, причини своєї відсутності суду не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали справи доходить наступного висновку.

Відповідно до довідки про заборгованість № BS38-67IO-DADI-UVUV від 07.01.2026 виданої на ім`я ОСОБА_1 станом на 07.01.2026 не має заборгованості перед АТ «А-Банк» за кредитними договорами, як фізична особа.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої суд повинен винести рішення.

Добровільне погашення заборгованості відповідачем усунуло предмет спору між ним та стягувачем.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Отже, підставами закриття провадження в справі є обставини, які підтверджують: 1) неправомірність виникнення процесу, 2) неможливість його подальшого продовження, 3) недоцільність його продовження. Тому закриття провадження в справі виключає можливість повторного порушення в суді тотожної справи.

Відповідно до правових висновків сформульованих Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, про можливість закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки предмет спору відсутній на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Щодо повернення позивачу суми судового збору суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до платіжного доручення № 124 від 20.08.2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

З гарантійного листа за підписом голови Правлiння банку «А-банк» Кандаурова Ю.В. вбачається, що мiж АТ «А-банк» () та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) укладено кредитний договiр (-ори): SAMABWFC7 вiд 09.11.2022 року за яким станом на 03.01.2026 року обліковується заборгованість у розмірі 23561,07 грн; - N70.40. вiд 20.08.2025 року, за яким станом на 2026-01-03 року обліковується заборгованість у розмірі 2422,40 грн. АТ «А-Банк» гарантує, що у разі, якщо клієнт ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в строк до 2026-01-12 року проведе оплату суми в розмірі 18500,00 грн на рахунок № НОМЕР_2 Банком буде проведено прощення залишку заборгованості та закриття кредитного договору (-ів): SAMABWFC7 вiд 2022-11-09 та N70.40. вiд 2025-08-20.

З квитанції від 05.01.2026 (код квитанції 2196-4145-5181-0934) вбачається, що на рахунок одержувача: НОМЕР_2 було сплачено 18500,00 з призначенням платежу: Віддалена реструктуризація, ОСОБА_1 .

З вказаної вище Довідки № BS38-67IO-DADI-UVUV від 07.01.2026 вбачається, що заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «А-Банк» відсутня.

Враховуючи, що відповідач повністю виконав домовленість сторін щодо погашення узгодженої стронами суми заборгованості, в тому числі щодо погашення витрат по сплаті судового збору, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача судового збору за подання позовної заяви задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд доходить таких висновків.

08.04.2025 між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС» укладений Договір №22012025 про надання правової допомоги (далі Договір).

Відповідно до п.п. 1.1. Договору Об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов Договору. Сторони в п.п. 4.1 Договору визначили, що за надання правничої допомоги у відповідності до положень даного Договору клієнт оплачує Об`єднанню винагороду у фіксованих розмірах за певні види правничої допомоги та у відсотках від суми платежу (-ів), що надійшла клієнту від боржників в якості погашення Заборгованості згідно таблиці.

Відповідно до п.4.7. Договору сторони погодили, що факт надання Об`єднанням правничої допомоги, згідно умов цього Договору засвідчується Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги, згідно форми, узгодженої Сторонами у Додатку №4 до цього Договору.

На виконання умов визначених розділом 4 Договору, між сторонами складено Акт приймання-передачі наданої правової допомоги (далі Акт), відповідно до котрого, вказується розмір та обсяг наданої правової допомоги із зазначенням відповідно до Акту, вартість наданих послуг із правової допомоги складає 20 200,00 грн, з яких: вивчення матеріалів справи, аналіз законодавства тощо - 1000,00 грн; перевірка компетентності документів, визначення підсудності справи, розрахунок суми судового збору та надання реквізитів для його сплати - 500,00 грн; підготовка та направлення досудової вимоги боржнику - 1000,00 грн; підготовка та написання однієї позовної заяви до суду - 7200,00 грн; моніторинг справи у суді та написання процесуальних документів по справі за необхідності, в тому числі відповіді на відзив, письмові пояснення, клопотання про розгляд справи без участі; отримання одного виконавчого листа - 1000,00 грн; перевірка судового рішення та виконавчого документа на відповідність обов`язкових реквізитів - 400,00 грн; написання однієї заяви про примусове виконання рішення суду та здійснення контролю за виконанням судового рішення на стадії виконавчого провадження - 5000,00 грн.

08.04.2025 року між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та АО «ПРАВОВИЙ КУРС» укладено Додаткову угоду №1 до Договору №22012025 про надання правової допомоги від 08.04.2025 року, відповідно п.1 якої, сторони погодили, що винагорода Об`єднання підлягає сплаті клієнтом після фактичного надходження коштів на рахунки клієнта, що сплачена відповідачем/боржником/третіми особами від імені відповідача/боржника або стягнуті з відповідача/боржника у справі.

Також, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви було долучено: копію форми реєстру боржників (Реєстр №1 від 22.07.2025 до договору № 22012025 про надання правової допомоги від 08.04.2025); копію наказу №02-К про прийняття на роботу ОСОБА_3 ; копію довіреності на ім`я Ушакевич М.П.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ№6416 з копією посвідчення адвоката на ім`я Ушакевич М.П.

У заяві від 12.01.2026 представник позивача просить суд стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8700,00 грн, при цьому не надає обґрунтування для стягнення саме вказаної суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду регламентується ст.142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Вказана норми права свідчить про те, що загальне правило щодо компенсації судових витрат передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Разом із тим, у результаті закриття провадження процесуальний закон не передбачає відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Верховний Суд у складі КЦС по справі № 199/9188/16-ц від 21.04.2021, вказав, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди дійшли помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 308/12079/18, від 04 серпня 2021 року у справі № 686/9357/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 279/5943/18, від 03 серпня 2022 року у справі №522/13071/19 та від 01 лютого 2023 року у справі № 465/2146/21.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 8700,00 грн не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 133, 141, 142, 206, 255, 256, 259, 260 ЦПК України, ст.ст. 5,7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У задоволенні вимог представника позивача Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» - адвоката Ушакевич М.П. про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору та судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://reyestr.court.gov.ua

Суддя О.Ю. Алтухова