Провадження №2/592/264/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м Суми у складі головуючого судді Онайка Р.А., за участі секретаря судового засідання Шапран Н.К., у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №4171404 від 24.11.2021 у розмірі 37200,00 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі у розмірі 13000,00 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 24.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір №4171404, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн, базова процентна ставка 5.0 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду, внаслідок неналежного виконання зобов`язання у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 37200,00 грн, право вимоги якої перейшло до позивача на підставі укладеного 26.07.2024 договору №26-07/24 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» про відступлення права вимоги в тому числі і за договором №4171404.

Ухвалою судді від 06.08.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, справа призначена досудового розгляду, сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті позову, справа призначена до судового розгляду.

У судове засідання призначене на 22.01.2026 учасники справи не з`явилися, представником позивача у позові зазначено про розгляд справи у відсутність сторони позивача.

Відповідач повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, в судове засідання не з`явився.

Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про час і місце розгляду справи. Таким чином немає перешкод для судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

24.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4171404, згідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 8000,00 грн, на строк 30 днів до 24.12.2021 (включно), з визначеною процентною ставкою у базовий період у розмірі 5,0 процент за один день, комісія за надання кредиту 20 процентів від суми кредиту, що становить 1600,00 грн, договір підписано одноразовим ідентифікатором Z47218 (а.с.27-31).

Позичальник умови договору виконав та надав ОСОБА_1 споживчий кредит у розмірі встановленому договором №4171404 від 24.11.2021, що підтверджується транзакцією №40443.

26.07.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір №26-07/24 (а.с.8-17) про відступлення права вимоги в тому числі і за договором №4171404 від, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу №26-07/24 від 26.07.2024 (а.с.25)

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с.7) станом на 03.09.2025 заборгованість відповідача становить 37200,00 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8000,00 грн, заборгованості за відсотками 27600,00 грн, заборгованості за комісією 1600,00 грн.

Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався, розмір заборгованості не спростував, доказів виконання взятих на себе зобов`язань у поза судовому порядку до суду ненадав.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1, ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи зазначене ТОВ «Факторинг Партнерс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 .

Відповідач свої зобов`язання за договором №4171404 перед позичальником не виконав, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість у розмір 37200,00 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8000,00 грн та заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 27600,00 грн, що вбачається з розрахунку заборгованості долученого позивачем, заборгованості по комісії за надання кредиту у розмірі 1600,00 грн, розрахунок відповідачем не спростований.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно частини 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписана відповідачем анкета-заява про приєднання разом із умовами та правилами банку складають укладений між сторонами у справі договір про надання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із змісту ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було укладено кредитний договір в електронній формі. Грошові кошти на виконання умов такого договору були перераховані відповідачу, що підтверджується дослідженими судом доказами.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 обов`язку з повернення коштів не виконав, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з останнього боргу в загальному розмірі 37200,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 30.09.2020 по справі № 201/14495/16-ц.

У постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат про надання правничої допомоги представник позивача надав договір про надання правової допомоги від 02.07.2024 № 02-07/2024, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги від 01.08.2025 № 988, позивач отримав від адвокатського об`єднання наступні послуги: надання усної консультації 2 год., вартістю 4000,00 грн.; складання позовної заяви 3 год., вартістю 9000,00 грн, тарифи на послуги, витяг з Акта №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 на загальну суму 13000,00 грн.

Враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, з огляду на складність даної справи, яка була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, обсяг виконаної роботи, ціну позову, зважаючи на принципи співмірності судових витрат та співвідношення їх розміру до предмета спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правничу допомогу та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 1000,00 грн таких витрат.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а також 2422,40 грн судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором від 24.11.2021 №4171404 в загальному розмірі 37200,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судові витрати у загальному розмірі 3422,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 26.01.2026.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальності «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, оф.521, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1

Суддя Роман ОНАЙКО