ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/3315/25
Номер провадження 22-ц/818/577/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 09 липня 2025 року в складі судді Крівцова Д.А. по справі № 643/3315/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про оголошення ОСОБА_4 померлим

В С Т А Н О В И В :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про оголошення ОСОБА_4 померлим, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що вона є дружиною військовослужбовця ОСОБА_4 , який 20 квітня 2023 року зник безвісти поблизу населеного пункту Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області під час участі в бойових діях по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії РФ, виконуючи бойове завдання в складі підрозділу ЗСУ.

У зв`язку з наведеним заявник подала заяву до Національної поліції України про зникнення безвісти чоловіка ОСОБА_4 , відомості за цією заявою були внесені до ЄРДР за № 0001446 від 28 квітня 2023 року за ч. 1 ст. 115 КК України, проводиться досудове розслідування у справі.

Станом на 30 січня 2025 року інформації щодо збігів ДНК - профілів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з ДНК - профілями невпізнаних трупів, доставлених з місць проведення бойових дій, не отримано.

Місцезнаходження ОСОБА_4 командуванню військової частини НОМЕР_1 невідоме. Підтвердженої інформації щодо його перебування в полоні або загибелі немає. Відповідно до інформації, наданої ДП «Український національний центр розбудови миру», яке виконує функції Національного інформаційного бюро, у підприємства на період 24 лютого 2025 року відсутні дані щодо перебування ОСОБА_4 у полоні держави - агресора. Управлінням з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, МВС України внесено відомості 11 липня 2023 року про ОСОБА_4 до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

З огляду на те, що з дня зникнення ОСОБА_4 минуло більше ніж шість місяців і будь - які відомості про його місцеперебування відсутні, є підстави вважати його загиблим (померлим).

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загиблим (померлим) під час виконанням обов`язків військової служби у період дії воєнного стану, виконуючи бойове завдання по захисту Батьківщини та забезпечуючи здійснення захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, дата загибелі (смерті): ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце загибелі (смерті): населений пункт Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області.

Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 09 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Оголошено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, померлим від дня його вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у населеному пункті Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області під час виконання обов`язків військової служби у період дії воєнного стану, виконуючи бойове завдання по захисту Батьківщини та забезпечуючи здійснення захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_4 зник безвісти 20 квітня 2023 року неподалік н.п. Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області під час виконання бойового завдання, а також те, що до цього часу минуло більше двох років, протягом якого місце його перебування, у тому числі у полоні, не встановлено, суд дійшов висновку, що під час судового розгляду встановлені обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_4 зник безвісти у зв`язку з воєнними діями, та надають суду підстави припускати настання його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На вказане судове рішення 01 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» Міністерством оборони України подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заяву залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява по оголошення ОСОБА_4 померлим є передчасною, оскільки фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діям, може бути оголошена померлою, не раніше спливу шести місяців від дня закінчення воєнних дій.

Відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, у зв`язку із чим звернення заявника до суду із заявою в порядку окремого провадження є передчасним.

ОСОБА_4 зник безвісти 20 квітня 2023 року в районі проведення воєнних дій, які до теперішнього часу не припинені, а тому оголошення його померлим, до спливу законодавчо встановленого шестимісячного строку від дня закінчення воєнних дій, суперечить вимогам частини 2 статті 46 ЦК України.

12 листопада 2025 року ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано встановив факт загибелі ОСОБА_4 на підставі всіх наданих та отриманих доказів, що підтверджують обставин виконання бойового завдання в районі н.п. Червонопопівка, де тіло загиблого залишилося на полі бою.

ОСОБА_4 зник безвісти під час активних бойових дій, обставини його зникнення безпосередньо були пов`язані із загрозою для життя та існування реальної небезпеки загибелі. На час звернення до суду та на час ухвалення рішення, зазначений згідно закону строк фактично сплинув, оскільки активна фаза бойових дій на відповідній території припинилась більше ніж шість місяців тому, що підтверджується відповідними офіційними повідомленнями та публічними даними щодо хронології бойових дій у районі зникнення. Міністерством оборони України не надано жодних доказів, які б свідчили про можливе перебування ОСОБА_4 у полоні, на лікуванні чи виконанні службових завдань після його зникнення. Всі офіційні запити та відповіді уповноважених установ підтверджують відсутність будь-якої інформації щодо його місцезнаходження.

Вимога МОУ чекати закінчення бойових дій є незаконною та суперечить ЦК України, а ухилення від визнання факту загибелі призводить до блокування реалізації соціальних виплат та гарантій сім`ї загиблого, створення стану правової невизначеності, порушення принципу справедливості та пропорційності.

Також, ОСОБА_4 не перебував у штаті Міністерства оборони як юридичної особи та безпосередньо не проходив військову службу саме в МОУ, що свідчить про відсутність будь-яких прямих правовідносин з загиблим та виключає наявність правового інтересу для подання апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 22 січня 2026 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_1 отримано 17 жовтня 2025 року (т. 1, а.с. 244);

Адвокатом Керімовим Аліком Заміровичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано в електронному кабінеті 08 жовтня 2025 року (т. 1, а.с. 240);

Міністерством оборони України отримано в електронному кабінеті 08 жовтня 2025 року (т. 1, а.с. 236);

Ляшенком Олексієм Олександровичем, який діє в інтересах МО України отримано в електронному кабінеті 08 жовтня 2025 року (т. 1, а.с. 237);

Військовою частиною НОМЕР_1 отримано в електронному кабінеті 08 жовтня 2025 року (т. 1, а.с. 238);

Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) отримано в електронному кабінеті 08 жовтня 2025 року (т. 1, а.с. 239);

ОСОБА_2 - повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 1, а.с. 247-248), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (т. 1, а.с. 242);

ОСОБА_3 - повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 1, а.с. 245-246), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (т. 1, а.с. 243).

23 жовтня 2025 року від представника Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшли додаткові пояснення, в яких вказано про розгляд справи без участі представників органу (т. 1, а.с. 249-251).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що з 19 лютого 2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.23).

29 червня 2022 року ОСОБА_4 взято на військовий обілк, в/звання - солдат, склад - рядовий (а.с. 22).

Відповідно до Довідки військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 4610 від 13 жовтня 2022 року, солдат в/сл. за призивом під час мобілізації в особливий період ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 04 вересня 2022 року по теперішній час (а.с.24).

Відповідно до Повідомлення про зниклого безвісті ІНФОРМАЦІЯ_3 № 12/3783 від 28 квітня 2023 року солдат ОСОБА_4 , водій - електрик відділення управління артилерійської батареї 2 парашутно - десантного батальйону частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу під час мобілізації 29 червня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , зник безвісті 20 квітня 2023 року поблизу н.п. Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області під час участі в бойових діях по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії РФ, виконуючи бойове завдання в складі підрозділу ЗСУ (а.с.26).

31 січня 2025 року листом Головного управління Національної поліції в Луганській області № 4738/111/18/02/2025 повідомлено, що в провадженні слідчої групи СУ ГУНП в Луганській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР № 0001446 від 28 квітня 2023 року за фактом зникнення безвісти ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. ОСОБА_4 оголошено в розшук як зниклу безвісти особу (а.с.27-28).

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 03 січня 2025 року в межах кримінального провадження № 0001446, останній повідомив, що 20.04.2024, він разом з ОСОБА_4 , перебували на позиції (між селами Терни та Червона Попівка які розташовані на кордоні Донецької та Луганської областей). В цей час він почув рух ворожої техніки в бік позицій, тому відразу передав цю інформацію по рації командиру НОМЕР_2 окремої повітряно - десантної Січеславської бригади військова частина НОМЕР_1 . На це командир повідомив, що зараз спробує організувати відбій ворожої техніки, але як він зрозумів, що ніхто на зв`язок не вийшов та напевно вже загинули. Потім почався відбій ворожого наступу з застосуванням артилерії. В ході якого була відбита ворожа техніка, але залишилася піхота рф на відстані 50 метрів від їх позицій. В цей час поряд з ними стояв ворожий танк, який був розвернутий до них боком та стріляв в сторону. ОСОБА_4 (позивний « ОСОБА_6 »), піднявся з окопу та з РПГ протитанкове здійснив постріл і повернувся до окопу. Далі танк розвернувся в їх сторону та почав стріляти. Від цього він та ОСОБА_7 отримали на деякий час контузію. В подальшому почалася перестрілка зі стрілецької зброї, в один з моментів він обернувся до ОСОБА_4 і помітив, що в нього з області правого ока пішла кров та він вже не реагував на це. Свідок продовжив стріляти та ще близько 6 годин перебував на позиції, де отримав поранення в області легень. Коли передав по рації що поранений, у відповідь отримав, що ніхто його не забере бо не має змоги, ту місцевість вже майже захопили військові рф. Він самостійно добрався до наступної позиції, яка була розташована у 800 метрах. Щодо інших військовослужбовців, які також можуть надати інформацію, стосовно зникнення безвісті ОСОБА_4 , свідок повідомив, що більше ніхто не бачив, як саме загинув ОСОБА_4 , бо на позиції були тільки вони двоє. Евакуації з тих позицій не було, тобто ОСОБА_4 залишився там (а.с.31).

Свідок ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні, показав, що є військовослужбовцем. 20 квітня 2023 року разом з ОСОБА_4 він перебував в населеному пункті Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області. Почався штурм, на позиціях було близько 22 особи. ОСОБА_8 , позивний « ОСОБА_6 », зробив постріл з РПГ по танку ворога. ОСОБА_9 зупинився і почав їх обстрілювати. ОСОБА_8 вів вогонь з окопу з віконця кулеметника. Свідок зробив пару пострілів та побачив, що в голову ОСОБА_4 попав осколок, на його обличчі було видно кров. Від отриманої травми ОСОБА_8 помер на місці - свідок це бачив особисто. Це сталось безпосередньо під час бойових дій. Тіло ОСОБА_4 залишилось на місці бою. Свідка також було поранено, на підтвердження чого він надав Довідку № 7086 від 21 червня 2023 року про обставини травми, згідно з якою він отримав вогнепальне поранення 20 квітня 2023 року за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_1 № 691/169 від 05 лютого 2025 року службове розслідування за фактом зникнення безвісті військовослужбовця не проводилось, був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14 травня 2023 року № 857/нод «Про встановлення обставин зникнення безвісти під час безпосередньої участі у бойових діях 20 квітня 2023 року особового складу 2 парашутно - десантного батальйону». Місцезнаходження ОСОБА_4 невідоме, інформації щодо його перебування в полоні або загибелі немає (а.с.32).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 857/нод від 14 травня 2023 року, визначено вважати безвісно відсутніми (безвісно зниклими 20 квітня 2023 року за особливих обставин) в районі н.п. Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області водія - електрика відділення управління командира батареї 2 артилерійського взводу артилерійської батареї 2 парашутно - десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 . Також, відповідно до вказаного наказу, організувати пошукові дії з метою встановлення місцезнаходження військовослужбовця через високу інтенсивність дій та артилерійських обстрілів з боку противника в районі н.п. Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області було не можливо (а.с. 33-35).

Відповідно до Виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави - агресора ДП «Український національний центр розбудови миру» № 08-11/5269 від 21 лютого 2025 року інформація щодо підтвердження про перебування у полоні від держави - агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного хреста, інформація про стан здоров`я від держави - агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного хреста, підтвердження про перебування у полоні держави - агресора з інших відкритих джерел відносно ОСОБА_4 відсутня (а.с. 37).

Згідно з даними з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин від 11 липня 2023 року, ОСОБА_4 перебуває у вказаному статусі з 28 червня 2023 року (а.с. 38).

Відповідно до Довідки військової частини НОМЕР_1 № 691/1194/1 від 22 січня 2025 року, ОСОБА_4 дійсно в період з 15 вересня 2022 року по 20 квітня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в Донецькій області (а.с. 39 ).

З листа ГУНП в Луганській області № 26347/111/18/02-2025 від 18 травня 2025 року вбачається, що станом на день надання відповіді, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001446 від 28 квітня 2023 року, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_4 триває. Станом на 30 січня 2025 року інформації щодо збігів ДНК - профілів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з ДНК - профілями невпізнаних трупів, доставлених з місць проведення бойових дій, не отримано (а.с. 137-139).

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до частини 1 статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до частини 2 статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Верховний Суд у постанові від 04 червня 2025 року в справі № 753/8049/24 наголосив, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною 2 статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині 2 статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва / довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).

Суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Верховний Суд у постанові від 04 червня 2025 року в справі № 753/8049/24 наголосив, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з заявою про оголошення померлим ОСОБА_4 , заявниця вказувала, що 20 квітня 2023 року він зник безвісти поблизу населеного пункту Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області під час участі в бойових діях по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії РФ, виконуючи бойове завдання в складі підрозділу ЗСУ. За вказаним фактом відкрито кримінальне провадження №0001446 від 28 квітня 2023 року за ч. 1 ст. 115 КК України, проводиться досудове розслідування у справі, проте відомості щодо перебування у полоні від держави або щодо іншого місцезнаходження її чоловіка відсутні.

На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_1 надано:

повідомлення про зниклого безвісті ОСОБА_4 від 28 квітня 2023 року;

відповідь від НПУ ГУНГІ в Луганській області з Витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0001446 від 28 квітня 2023 року;

копію протоколу допиту свідка від 03 січня 2025 року;

копія відповіді на запит в/ч НОМЕР_1 та Витягу з Наказу № 857/нод від 14 травня 2023 року;

Виписку з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора відносно ОСОБА_4 ;

копію Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин відносно ОСОБА_4 ;

довідки про безпосередню участь у бойових діях ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 03 січня 2025 року в межах кримінального провадження № 0001446, останній повідомив, що 20 квітня 2023 року він разом з ОСОБА_4 перебували на позиції (між селами Терни та Червона Попівка які розташовані на кордоні Донецької та Луганської областей). В цей час він почув рух ворожої техніки в бік позицій, тому відразу передав цю інформацію по рації командиру НОМЕР_2 окремої повітряно - десантної Січеславської бригади військова частина НОМЕР_1 . На це командир повідомив, що зараз спробує організувати відбій ворожої техніки, але як він зрозумів, що ніхто на зв`язок не вийшов та напевно вже загинули. Потім почався відбій ворожого наступу з застосуванням артилерії. В ході якого була відбита ворожа техніка, але залишилася піхота рф на відстані 50 метрів від їх позицій. В цей час поряд з нами стояв ворожий танк, який був розвернутий до них боком та стріляв в сторону, ОСОБА_4 (позивний « ОСОБА_6 »), піднявся з окопу та з РПГ протитанкове здійснив постріл і повернувся до окопу. Далі танк розвернувся в їх сторону та почав стріляти. Від цього він та ОСОБА_7 отримали на деякий час контузію. В подальшому почалася перестрілка зі стрілецької зброї, в один з моментів він обернувся до ОСОБА_4 та помітив, що в нього з області правого ока пішла кров та він вже не реагував на це. Він продовжив стріляти та ще близько 6 годин перебував на позиції, де отримав поранення в області легень, але коли передав по рації що поранений. У відповідь отримав, що ніхто його не забере бо не має змоги, ту місцевість вже майже захопили військові рф. Він самостійно добрався до наступної позиції, яка була розташована у 800 метрах. Щодо інших військовослужбовців, які могли б надати інформацію стосовно зникнення безвісті ОСОБА_4 , свідок повідомив, що більше ніхто не бачив, як саме загинув ОСОБА_4 , бо на позиції були тільки вони двоє. Евакуації з тих позицій не було, тобто ОСОБА_4 залишився там (а.с.31)

В суді першої інстанцї ОСОБА_5 був допитаний в судовому засіданні в якості свідка та зазначив, що є військовослужбовцем та 20 квітня 2023 року разом з ОСОБА_4 він перебував в населеному пункті Червонопопівка Сєверодонецького району Луганської області. Почався штурм, на позиціях було близько 22 особи. ОСОБА_8 , позивний « ОСОБА_6 », зробив постріл з РПГ по танку ворога. ОСОБА_9 зупинився і почав їх обстрілювати. ОСОБА_8 вів вогонь з окопу з віконця кулеметника. Свідок зробив пару пострілів та побачив, що в голову ОСОБА_4 попав осколок, на його обличчі було видно кров. Від отриманої травми ОСОБА_8 помер на місці - свідок це бачив особисто. Це сталось безпосередньо під час бойових дій. Тіло ОСОБА_4 залишилось на місці бою.

Враховуючи наведене, установивши, що наявні в справі матеріали не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 та дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть внаслідок бойових дій під час захисту Батьківщини та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України у населеному пункті Червонопопівка Сєвєродонецького району Луганської області 20 квітня 2023 року, суд першої інстанції, обґрунтовано задовольнив заяву.

Доводи Міністерства оброни України про передчасність такої заяви суд не приймає до уваги у з огляду на таке.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Луганської області від 12 червня 2020 р. № 717-р населений пункт Червонопопівка відносится до Кремінської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією спочатку був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 із змінами і доповненнями, а тепер - наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376.

Відповідно до вказаного переліку територій, бойові дії на території Кремінської міської територіальної громади за винятком с-ще Діброва велись з 24 лютого 2022 року по 18 квітня 2022 року, наразі ці території відносяться до Тимчасово окупованих Російською Федерацією території України.

Зважаючи, що активні бойові дії на вказаних територіях припинено, надані заявником докази достовірно дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, відсутні підстави вважати, що заяву про оголошення ОСОБА_4 померлим подано передчасно.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 09 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина