Справа №274/443/26
Провадження № 2-о/0274/72/26
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у відкритті провадження

"26" січня 2026 р. м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хуторна І.Ю., матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Житомирська митниця ДФС, про встановлення юридичного факту, -

в с т а н о в и в:

19.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити, чи є заявник з урахуванням рішення Богунського райсуду м. Житомира від 27.01.2022, справа № 274/1743/21 - особою, яка зобов`язана виконати вимоги Митного Кодексу України, а саме здійснити дії щодо ввезеного заявником легкового автомобіля, Т/З марка VW PASSAT, НОМЕР КУЗОВА НОМЕР_1 , РЕЄСТРАЦІЙНИЙ НОМЕР - RJA66758, які передбачено ст. 95 Митного Кодексу України (вивіз чи розмитнення).

Ознайомившись зі змістом заяви та долучених документів, доходжу висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, із таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18)).

Приписи «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-477цс19), від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18 (провадження № 11-36апп1), від 28 квітня 2020 року у справі № 607/15692/19 (провадження № 14-39цс20)).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18)).

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що він просить суд встановити, чи є ОСОБА_1 особою, яка зобов`язана виконати вимоги Митного Кодексу України - вивіз чи розмитнення ввезеного ним легкового автомобіля, Т/З марка VW PASSAT, НОМЕР КУЗОВА НОМЕР_1 , РЕЄСТРАЦІЙНИЙ НОМЕР - RJA66758.

Тобто, фактично заявник не просить встановити факт, що має юридичне значення, а звернувся із заявою, у якій просить роз`яснити йому як діяти у правовідносинах, що у нього склалися. Проте суд, здійснюючи правосуддя, не надає роз`яснень чинного законодавства. Фактично існує позасудовий спосіб вирішення заяви ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд доходить висновку, що подана ОСОБА_1 заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. А отже у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 186, 255, 258-260, 293, 315 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Житомирська митниця ДФС, про встановлення юридичного факту.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. Ю. Хуторна