Справа №705/422/26
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження по справі

27 січня 2026 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту родинних відносин між померлими,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин, а саме того факту, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд прийшов до висновку, що у відкритті провадження за вказаним позовом має бути відмовлено, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ч. 1 ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом норм ст. 2, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства.

Справи про встановлення факту родинних відносин із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним.

Зокрема, згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17.06.2024 у справі №753/21178/21 (провадження №61-15630св23)).

У постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18), від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21 (провадження №11-150апп23).

У справі, що переглядається, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин її загиблого чоловіка зі своєю матір`ю, у зв`язку із різним написанням у документах прізвищ та по батькові загиблого чоловіка та його матері, посилаючись на те, що різне написання в актах громадянського стану цих прізвищ та по батькові перешкоджає йому впорядкувати документи та отримати одноразову грошову допомогу внаслідок загибелі чоловіка - військовослужбовця.

Із поданого позову та долучених доказів не вбачається наявності спору про право. Позов також не містить обґрунтування, чому заява подана в позовному, а не в окремому провадженні.

Необхідність встановлення факту родинних відносин для отримання одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум не свідчить про наявність спору.

Крім того, у справах позовного провадження, де заявлені вимоги щодо спору про право, можуть брати участь лише особи, що мають цивільну правосуб`єктність. Тобто позовні вимоги щодо померлих не можуть заявлятися.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заявлена вимога ОСОБА_1 підлягає розгляду судом в порядку окремого провадження, а не позовного, що є підставою для відмови у відкритті провадження.

Суд роз`яснює позивачці, що вона має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку окремого провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 186, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту родинних відносин між померлими.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя В.Л. Гудзенко