У Х В А Л А

"26" січня 2026 р.

м. Київ

справа № 755/17562/25

провадження № 2/755/2238/26

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Галагана В.І., подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСГРУП», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНМАРК», Державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинської сільської ради у м. Києві, треті особи: Комунальне підприємство «Добробут» Димерської селищної ради, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про скасування рішень державного реєстратора та приватного нотаріуса, про припинення права власності на квартиру та про витребування квартири з чужого незаконного володіння,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСГРУП», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНМАРК», Державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинської сільської ради у м. Києві, треті особи: Комунальне підприємство «Добробут» Димерської селищної ради, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про скасування рішень державного реєстратора та приватного нотаріуса, про припинення права власності на квартиру та про витребування квартири з чужого незаконного володіння.

20 січня 2026 року, встановивши невиконання позивачем вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, роз`яснень, наданих Київським апеляційним судом в постанові від 17.12.2025 року у справі № 755/17562/25, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСГРУП», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНМАРК», Державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинської сільської ради у м. Києві, треті особи: Комунальне підприємство «Добробут» Димерської селищної ради, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про скасування рішень державного реєстратора та приватного нотаріуса, про припинення права власності на квартиру та про витребування квартири з чужого незаконного володіннязалишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків та дану ухвалу суду негайно було направлено на електронну адресу представника позивача, зазначену ним у позовній заяві.

Зазначену ухвалу суду отримано представником позивача 20 січня 2026 року о 12:45:12, про що свідчить Інформаційна довідка про доставку електронного листа, що автоматично сформована Автоматизованою системою бази документообігу суду. Довідку долучено до матеріалів справи.

23.01.2026 року представником позивача ОСОБА_1. подано заяву про відвід судді Галагану В.І. (вх.№ 4007 від 26.01.2026 року), обґрунтовуючи тим, що всупереч постанові Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року, якою ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року скасовано, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції, суддя Галаган В.І. замість того, щоб заявити собі самовідвід, залишив позовну заяву без руху, що, на думку представника, вказує на порушення суддею Галаганом В.І. процесуальних прав позивача, вказує на вчинення суддею перешкод у доступі до правосуддя та про його упередженість у розгляді справи.

Вивчивши матеріали заяви та матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 15 вересня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСГРУП», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНМАРК», Державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинської сільської ради у м. Києві, треті особи: Комунальне підприємство «Добробут» Димерської селищної ради, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про скасування рішень державного реєстратора та приватного нотаріуса, про припинення права власності на квартиру та про витребування квартири з чужого незаконного володіння, оскільки досліджуваний позов, що містить аналогічні сторони, аналогічні підстави, має предметом свого розгляду вимоги позивача, що вже були досліджені у справі № 755/4276/21, яку розглянуто у судовому порядку із прийняттям рішення суду, яке набрало законної сили.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року ухвалу Дніпровського районного суду від 15 вересня 2025 року скасовано, а справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши дотримання стороною позивача вимог статей 175,177 ЦПУ України, судом встановлено ряд недоліків, про що постановлено ухвалу від 20 січня 2026 року, вказавши на виявлені невідповідності позовної заяви вимогам ЦПК України, та судом встановлено строк для їх усунення, який може бути подовжено за клопотанням сторони позивача.

Так, згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2026 року відповідно до п. 3, 5 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зазначення ціни позову, яка визначається вартістю майна;виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим, ураховуючи майновий характер спірних правовідносин, а саме щодо витребування квартири з чужого незаконного володіння, а саме:квартири АДРЕСА_1 , яка має бути визначена позивачем вартістю заявленого позивачем нерухомого, що має підтверджуватися чинним Звітом про оцінку цього майна (строк чинності звіту становить шість місяців), - що є вимогою п. 3 ч. 3 ст. 175 та п. 2 ч. 1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України. При цьому позивачем та/або його уповноваженим представником не долучено до матеріалів позовної заяви доказів вчинення позивачем дій щодо оцінки спірного нерухомого майна або доказів відмови експертної установи в наданні висновку щодо оцінки майна станом на день звернення позивача з даним позовом до суду, за відсутності в чинному законодавстві норм-виключення обов`язку визначення позивачем ціни позову у встановленому законом порядку.

Таким чином, для визначення ціни позову, позивачем та/або його уповноваженим представником має бути проведено чинну станом на день звернення позивача з даним позовом до суду експертну оцінку майна (квартири квартири АДРЕСА_1 ), що підлягає витребуванню в межах даного спору, оскільки оцінка має бути не ринковою за словами позивача та/або інтернет-ресурсами, а дійсною, тобто за чинним висновком спеціаліста-оцінювача.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний Суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Відповідно до п. 2, 8, 10 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Разом з тим, звертаючись з даним позовом до суду, позивачем пред`явлено позовні вимоги, зокрема, до Державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинської сільської ради у м. Києві, однак не зазначено прізвища, імені та по батькові відповідача, його адреси місця проживання або перебування.

При цьому зміст позовної заяви не містить обґрунтування клопотання позивача про витребування у КП «Добробут» Димерської селищної ради відомості про місце проживання та реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , який працював у цьому підприємстві, ураховуючи те, що КП «Добробут» не наділено обов`язком набуття, зберігання та надання інформації місця зареєстрованого проживання фізичних осіб, яка може бути неактуальною станом на день звернення позивача з даним позовом до суду. При цьому, суд не наділено правом та обов`язком встановлення осіб відповідачів у справі. Крім того, позивачем не ураховано, що вказана особа вже була відповідачем у справі № 755/4276/21.

Згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Крім того, звертаючись до суду з даним позовом, позивачем на підтвердження наявності предмета спору має бути долучено до матеріалів позовної заяви належним чином засвідчену копію експертної оцінки заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.08.2017 року та картки прийому заяви, яка підтверджує підробку підпису директора ТОВ «ФК «Фінмарк» Скрипника О.В., що є підставною звернення позивача з даним позовом до суду та про що наголошено Київським апеляційним судом в постанові від 17.12.2025 року, прийнятій у даній справі, та дана підстава є предметом доказування саме стороною позивача.

Крім того, заявляючи клопотання про витребування копій реєстраційної справи № 00 щодо реєстрації державним реєстратором ОСОБА_3. в 2017 році права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Добробут», та про витребування копії акта приймання-передачі нерухомого майна від 29.01.2021 року, який став підставою для здійснення державної реєстрації за ТОВ «Лексгруп» права власності на квартиру позивача, позивачем не зазначено, які фактичні обставини містять витребовувані докази на підтвердження предмета спору та його підстави, якою є підробка підпису директора ТОВ «ФК «Фінмарк» Скрипника О.В., на чому наголошено у постанові Київським апеляційним судом в постанові від 17.12.2025 року, прийнятій у даній справі. Крім того, зміст позовної заяви не містить підстав заявлення вказаних клопотань, ураховуючи, що вказані докази вже було неодноразово досліджено за судовими рішеннями трьох судових інстанцій у справі № 755/4276/21.

При цьому, в матеріалах позовної заяви відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем та/або уповноваженим представником здійснено всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаних доказів, що є правилом подання доказів, урегульованим чинним процесуальним законодавством України.

Згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Таким чином, на виконання вимог даної ухвали суду, позивачем має бути надано суду належним чином засвідчені копії перелічених у позовній заяві додатків до позовної заяви, оскільки долучені до матеріалів позовної заяви копії вказаних документів мають нерозбірливий відбиток тексту, тобто є неналежної якості/нечитабельні, що у подальшому позбавить суд можливості надання оцінки таким документам як доказовому матеріалу в межах розгляду справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Частинами першою, третьою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 8 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ч. 9 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи в електронній формі. Процесуальні та інші документи і докази у паперовій формі не пізніше трьох днів з дня їх надходження до суду переводяться в електронну форму та долучаються до матеріалів електронної судової справи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Частиною 8 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до ч.1 ст.7 вказаного Закону, оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі, з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення поетапного впровадження Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» від 27 квітня 2021 року № 1416-IX, внесені зміни в окремі положення статей Цивільного процесуального кодексу України, які регламентують дії суду та учасників судового провадження під час здійснення цивільного судочинства із використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Так, відповідно до внесених змін частини дев`яту та тринадцяту ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України викладені в наступній редакції:

ч. 9 «Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів)»;

ч. 13 «Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положення, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), розробляються Державною судовою адміністрацією України та затверджуються Вищою радою правосуддя після консультацій з Радою суддів України».

Частини шосту і сьому статті 43 Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції:

ч. 6 «Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів)»;

ч.7 «У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів».

Частину першу статті 177 Цивільного процесуального кодексу України доповнено абзацом другим такого змісту:

«У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів».

Пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Таким чином, належними доказами відправлення учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів, при зверненні до суду, є оригінали опису вкладення в поштовий конверт в якому зазначений поіменний перелік документів, що надсилається адресату та документу, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Відповідно до п. 3.2.1.2 «Порядку пересилання поштових відправлень» затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 р. № 211, при прийманні листа (бандеролі) з оголошеною цінністю з описом вкладення працівник зв`язку звіряє вкладення з описом ф. 107, а також перевіряє відповідність місця призначення, найменування адресата та суми оголошеної цінності, зазначених на відправленні та примірнику опису, розписується на ньому і проставляє відбиток календарного штемпеля. Згідно із бланком опису ф.107, затвердженим наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 03.03.2015 № 155 «Про затвердження зразків бланків, що застосовуються при пересиланні поштових відправлень» в редакції Наказу №1455 від 20.12.2018, виправлення в описі вкладення у цінний лист не допускаються.

Згідно змін, запроваджених даним законом, внесені зміни до підпункту 15 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» та абзац перший викласти в такій редакції:

«15) до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи такі дії вчиняються в такому порядку».

15.1)подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі;

Згідно запроваджених змін абзац двадцять перший підпункту 15 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Перехідних викласти в такій редакції:

«Створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи здійснюються поетапно»; та доповнено абзацами двадцять другим і двадцять третім такого змісту:

«Окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Про початок функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх необхідних для її повного функціонування підсистем (модулів) Вища рада правосуддя публікує оголошення у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України.

Оголошення про створення та забезпечення функціонування окремої підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи має містити посилання на відповідний підпункт підпункту 15 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» цього Кодексу, який передбачає особливості вчинення тих процесуальних (або інших) дій, порядок вчинення яких зазнає змін після початку функціонування такої підсистеми (модуля)».

Разом з тим, позивачем при зверненні з даним позовом до суду не долучено доказів, які мали підтвердити надіслання засобами поштового зв`язку всім учасникам справи на адресу їх реєстрації копії позовної заяви разом з додатками до неї, тобто до позовної заяви не долучено ані касового чеку, ані розрахункового листа із трек-номером задля контролю отримання відповідачем копії позовної заяви з додатками, ані опису надісланих документів, що підлягає до усунення на виконання приписів даної ухвали суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Разом з тим, представником позивача ОСОБА_1. не виконано вимоги ухвали суду від 20 січня 2026 року, не усунуто недоліки позовної заяви, не надано суду обґрунтовану заяву про подовження строку для усунення недоліків, однак подано заяву про відвід судді Галагану В.І., вказуючи, що самовідвід судді є його обов`язком в розгляді даної справи, та вказуючи на упередженість судді та необізнаність судді у процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Також учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Частиною другою статті 2 ЦПК України встановлено, що неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Тобто процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. І кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Проаналізувавши матеріали справи з метою встановлення обставин, які є підставами звернення представника позивача ОСОБА_1. із заявою про відвід, суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав у задоволенні заяви, оскільки постановлення ухвал суду під час судового розгляду справи задля дотримання процесуального закону не є встановленою законом підставою для відводу судді, оскільки сторони наділено процесуальним правом оскарження ухвал суду окремо від судового рішення та/або правом подачі заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, шляхом включення таких заперечень до апеляційної скарги на судове рішення, при цьому сприяння суду мирному вирішенню правового конфлікту є фундаментальним принципом здійснення правосуддя в межах діючого національного законодавства.

Таким чином, підстави звернення із заявою про відвід судді - є суб`єктивною оцінкою заявника та не можуть бути підставами для відводу, за відсутності доказів протилежного.

Крім того, слід зауважити, що учасник справи може мати сумніви у тому, чи відповідають дії суду чинному законодавству, а також у неупередженості або об`єктивності суддів. Він вправі висловлювати ці сумніви у поданій до суду заяві про відвід, проте повинен бути стриманим і коректним у словах, утримуватися від надання особистісних характеристик і оцінок.

Згідно положень ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

В частині заяви адвоката ОСОБА_1., яка містить особисту характеристику судді, вказавши на недбалість у здійсненні суддею правосуддя у даній справі, на неналежну підготовленість до здійснення правосуддя у даній справі, на необізнаність судді з базовими положеннями ЦПК України при підготовці процесуального документу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, на переконання Великої Палати Верховного Суду (постанова від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19), нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Зазначені дії свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють. Ці дії також суперечать основним засадам та принципам судочинства та його завданню. З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

ВП ВС висновки суду першої інстанції про допущення позивачем зловживання процесуальними правами визнала такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права, відповідно, апеляційну скаргу залишила без задоволення, а ухвалу КАС ВС про повернення позовної заяви - без змін.

Таким чином, обґрунтування представником позивача ОСОБА_1. заяви з використанням особистих характеристик судді виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання заяви та може бути підставою для повернення заяви суб`єкту звернення.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 39, 40, 252 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ

Визнати заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Галагана В.І., подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСГРУП», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНМАРК», Державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинської сільської ради у м. Києві, треті особи: Комунальне підприємство «Добробут» Димерської селищної ради, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про скасування рішень державного реєстратора та приватного нотаріуса, про припинення права власності на квартиру та про витребування квартири з чужого незаконного володіння, - необґрунтованою.

Передати заяву про відвід для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя: В.І. Галаган