Провадження № 2/533/53/26
УХВАЛА

про закриття провадження

07 січня 2026 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Козир В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Заворотної К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Козельщинського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовоною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

28.11.2025 від позивача ТОВ «Споживчий центр» через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з погашенням боргу відповідачем та повернення сплаченого судового збору (а.с. 45).

07.01.2026 у судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву позивача, суд приходить до таких висновків.

Згідно зі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 20 вересня 2021 року в справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438св21).

Судом встановлено, що у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 18.11.2024-100000767 від 18.11.2024 у розмірі 21243,62 гривень.

Проте 28.11.2025 позивач повідомив, що предмет спору у даній справі відсутній та просив закрити провадження у справі.

Ураховуючи викладене, зважаючи на заяву позивача, керуючись принципом диспозитивності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України), відповідно до якого учасник справи на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, суд уважає, що заяву позивача слід задовольнити, а провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Інші процесуальні шляхи завершення провадження у справі (залишення позову без розгляду, відмови від позову, ухвалення рішення про задоволення позову внаслідок визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди) не є застосовними до даного провадження, оскільки ухвалення рішення у порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК на користь позивача може призвести до подвійного стягнення заборгованості з відповідача, а інші процесуальні шляхи є неможливими без відповідного волевиявлення позивача.

Отже, у даній конкретній справі суд висновує, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, який хоч і припинив своє існування після відкриття провадження у справі, буде являтися ефективним та справедливим способом у врегулюванні спірних правовідносин між сторонами та припинення розгляду справи судом, а також не призведе до порушення прав та інтересів ані позивача, ані відповідача.

Щодо вимоги про повернення судового збору

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

У матеріалах справи містяться виписка про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 01.07.2025 (а.с. 33) та платіжна інструкція від 30.06.2025 № СЦ00023986 (а.с. 1), відповідно до яких Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, який був зарахований на казначейський рахунок 30.06.2025.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Оскільки провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (відсутності предмета спору), сума судового збору, яка була сплачена позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» за подання позовної заяви до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягає поверненню на підставі ухвали суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», статтями 255, 258-261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ідентифікаційний код юридичної особи: 37356833) через відповідний орган Державної казначейської служби України судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок, сплачений на підставі платіжної від 30.06.2025 № СЦ00023986.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала складена та підписана суддею 07 січня 2026 року без проголошення.

Суддя В.П. Козир