1Справа № 335/4779/25 2/335/354/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Новасардової І.В., за участю секретаря судового засідання Печерей О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна про визнання права власності та стягнення грошових коштів (недоотриманої пенсії)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Іваниці О.О. звернулася до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в якому просить: визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію, яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 190 812,06 гривень та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 , недоотриману пенсію, яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 190 812,06 гривень та стягнути на свою користь понесені судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 у місті Василівка Запорізької області вдома помер батько ОСОБА_2 , та був похований у місті Василівка Василівського району Запорізької області. До своєї смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Камінево Лівенського району Орловської області, проживав по АДРЕСА_1 .

З 26 лютого 2022 року у зв`язку з початком повномасштабної збройної агресії Російської федерації територія міста Василівка Запорізької області (Василівська міська територіальна громада) знаходяться під тимчасовою окупацією російської федерації.

В подальшому рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11.09.2024 року справа № 332/5276/24 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Василівка Василівського району Запорізької області, громадянина України ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Камінево Лівенського району Орловської області, останнє місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . 24.09.224 року ОСОБА_1 отримано свідоцтво про смерть.

18.10.2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни із заявою про прийняття спадщини. 18.10.2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяною Юріївною було заведено спадкову справу № 130/2024 після смерті ОСОБА_2 . Так, після смерті ОСОБА_2 на рахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишилася його недоотримана пенсія, яка не була ним отримана за життя, про що повідомлено та підтверджено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відповідь на запит приватного нотаріуса №598/02-14 від 18.10.2024 року. Інших спадкоємців у померлого ОСОБА_2 не має, є ОСОБА_1

(донька), та була дружина ОСОБА_3 (мати ОСОБА_1 ), але вона також померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

26.03.2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Але 26.03.2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяною Юріївною відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з ненаданням документів, потрібних для прийняття спадщини. У ОСОБА_1 відсутня можливість надати в оригіналі свідоцтва про шлюб батьків, своє свідоцтво про народження, вони перебувають у родичів та сусідів померлих батьків у м.Василівка Запорізької області, яка є окупованою з 26.02.2022 року.

Тому, 21 квітня 2025 року ОСОБА_1 , через представника, звернулася до Пенсійного фонду України в Запорізькій області з вимогою від 19.04.2025 року № 19-04-2025/2 щодо виплати недоотриманої пенсії, яка належала батьку ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із доданням копій всіх підтверджуючих документів щодо родинних відносин та підтвердження смерті спадкодавця.

25.04.2025 року Пенсійним фондом України в Запорізькій області лист отримано, але ні відповіді про прийняте рішення, ні виплатити ОСОБА_1 , як єдиній спадкоємиці після померлого батька ОСОБА_2 , недоотриманої пенсії у сумі 191 812,06 грн, станом на 20.05.2025 року не має.

Іншого способу, ніж визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію, яка належала ОСОБА_2 та стягнення таких коштів в судовому порядку, у ОСОБА_1 не має, тому позивач звертається із відповідним позовом до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2025 року вказану справу передано на розгляд судді Новасардовій І.В.

Ухвалою суду від 26.05.2025 року, позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків, на виконання якої 04.06.2025 від представника позивача надійшла заява, якою недоліки, визначені в ухвалі суду від 26.05.2025 були усунуті. Разом із заявою про усунення недоліків, представником позивача подано клопотання про витребування доказів

Ухвалою суду від 09.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. У справі призначено підготовче судове засідання.

19.06.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначено наступне. 18.10.2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяною Юріївною було заведено спадкову справу № 130/2024 після смерті ОСОБА_2 . На запит приватного нотаріуса, щодо суми недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ), 25.10.2024 року відповідачем було надано довідку №343, де зазначено, що сума недоотриманої пенсії складає 190 812,06 грн. 26.03.2025 року Позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяною Юріївною відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з ненаданням документів, потрібних для прийняття спадщини (відсутнє свідоцтво про шлюб щодо померлого). Згідно з базою даних Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 з заявою на одержання недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 не зверталась. 21.04.2025 року ОСОБА_1 , через представника, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виплати недоотриманої пенсії, яка належала батьку ОСОБА_1 ОСОБА_2 . 12.05.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано відповідь за заяву позивача, в якій повідомлено, щодо виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_1 необхідно звернутися з заявою встановленого зразка та необхідними документами (паспортом, документом, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про право на спадщину, довідкою про відкритий у банківській установі рахунок для зарахування коштів) до будь-якого діючого відділу обслуговування громадян Пенсійного фонду України (сервісного центру). Інших заяв від Позивача до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області не надходило.

23.06.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої представник не погоджується із доводами представника відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву та наголошує на тому, що 21 квітня 2025 року ОСОБА_1 , через представника, звернулася до Пенсійного фонду України в Запорізькій області з вимогою від 19.04.2025 року № 19-04-2025/2 щодо виплати недоотриманої пенсії, яка належала батьку ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із доданням копій всіх підтверджуючих документів щодо родинних відносин та підтвердження смерті спадкодавця. Копії листа, доказів направлення та отримання наявні в матеріалах справи. 25.04.2025 року Пенсійним фондом України в Запорізькій області лист отримано, але ні відповіді про прийняте рішення, ні виплатити ОСОБА_1 , як єдиній спадкоємиці після померлого батька ОСОБА_2 , недоотриманої пенсії у сумі 191 812,06 грн, станом на 04.06.2025 року, на дату подання позовної заяви, не було. Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано лист від 12.05.2025 року № 7783-7465/Б-02/В-0800/25. Але вказаний лист представник ОСОБА_1 не отримувала. Отже, ОСОБА_1 зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виплати недоотриманої пенсії, через свого представника, адвоката Іваницю О.О., її повноваження підтверджені, що не заборонено нормами чинного законодавства. Разом з цим, представник позивача просила задовольнити клопотання про витребування доказів.

07.07.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, які судом долучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 08.07.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, визначено витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни засвідчену копію спадкової справи № 130/2024, відкритої після смерті ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі копію відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, наданої на запит приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни №598/02-14 від 18.10.2024 року та витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області копію відповіді, наданої на запит приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни від 18.10.2024 № 598/02-14 та інформацію щодо періоду за який було здійснено нарахування недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 190 812,06 грн, померлому батьку ОСОБА_1 .

28.07.2025 року, на виконання ухвали суду від 08.07.2025 року, від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни надійшла копія спадкової справи №130/2024 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

31.07.2025 року, на виконання ухвали суду від 08.07.2025 року, від представника відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшла відповідна заява.

Ухвалою суду від 06.08.2025 року, задоволено клопотання представника позивача та продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 13.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

03.11.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом задоволено.

У судовому засіданні 12.01.2026 року представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у заявах по суті.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.01.2026 року вимоги позову не визнав, пославшись на обставини, які зазначені у відзиві та зазначав, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Третя особа у судове засідання 12.01.2026 року не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при прийнятті рішення поклалась на розсуд суду.

У судовому засіданні 12.01.2026 судом завершено розгляд справи по суті, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, в судовому засіданні оголошено перерву до 22.01.2026 року.

У зв`язку з перебуванням судді Новасардової І.В. у нарадчій кімнаті по розгляду кримінального провадження справа №335/12150/24, судове засідання призначене на 22.01.2026 року не відбулось та було відкладено на 27.01.2026.

У судове засідання 27.01.2026 сторони не з`явилися.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши думку учасників судового засідання, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11.09.2024 року справа № 332/5276/24 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Василівка Василівського району Запорізької області, громадянина України ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24.09.2024 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) видано свідоцтво про смерть 24.06.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , актовий запис №1440.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 03.01.1960 року, ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 .

Згідно з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 13.02.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Разом з цим, згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 25.10.1974, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_5 .

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 , яке видане 11 січня 1992 року Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис №01, ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_6 та прийняла прізвище « ОСОБА_7 ».

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , яке видане повторно 24 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 11, ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 та прийняла прізвище « ОСОБА_10 ».

Отже, позивач ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_2 .

18.10.2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни із заявою про прийняття спадщини.

18.10.2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяною Юріївною було заведено спадкову справу № 130/2024 після смерті ОСОБА_2 .

25.10.2024 надано експертний висновок щодо розбіжностей в документах зазначених осіб (спадкодавця та спадкоємця) про ідентичність прізвищ « ОСОБА_11 » і « ОСОБА_12 ».

Відповідно до копії спадкової справи спадкоємцями майна померлого ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та дружина яка його пережила ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка не зверталась до нотаріуса з проханням видати Свідоцтво про право власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, або із заявою про відмову від отримання Свідоцтва про право власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя.

До спадкового майна входить недоотримана пенсія.

Згідно з довідкою №343 від 25.10.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, наданою на запит нотаріуса ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області. Виплату пенсії припинено з 01.07.2024 у зв`язку із смертю ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ). На дату формування довідки недоотримана пенсія за період з 01.03.2022 по 31.03.2022 та з 01.07.2022 року по 30.06.2024 року складає 190 812,06 грн.

26.03.2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

26.03.2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяною Юріївною відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з ненаданням документів, потрібних для прийняття спадщини. У спадковій справі відсутні відповідний документ, який підтверджував факт перебування у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 між собою, існують розбіжності в написанні дівочого прізвища заявниці та прізвища спадкодавця (« ОСОБА_11 , « ОСОБА_12 »), неможливо встановити коло спадкоємців, факт родинних відносин між заявником та спадкодавцем, встановити факт шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . А також у зв`язку з тим, що частка із майна, що є у спільній сумісній власності, на спадкодавця ОСОБА_2 не виділена.

21 квітня 2025 року ОСОБА_1 , через представника, звернулася до Пенсійного фонду України в Запорізькій області з вимогою від 19.04.2025 року № 19-04-2025/2 щодо виплати недоотриманої пенсії, яка належала батьку ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із доданням копій всіх підтверджуючих документів щодо родинних відносин та підтвердження смерті спадкодавця.

12.05.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано відповідь за заяву позивача, в якій повідомлено, щодо виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_1 необхідно звернутися з заявою встановленого зразка та необхідними документами (паспортом, документом, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про право на спадщину, довідкою про відкритий у банківській установі рахунок для зарахування коштів) до будь-якого діючого відділу обслуговування громадян Пенсійного фонду України (сервісного центру). Як зазначає відповідач, інших заяв від Позивача до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області не надходило.

Повідомленням ГУПФУ в Запорізькій області від 01.07.2025 позивачу роз`яснено необхідність звернення до Пенсійного фонду України з відповідним переліком документів.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавця її батька та стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої пенсії.

Таким чином, учасники справи не оспорювали того факту, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилась недоотримана ним пенсія у розмірі 190 812,06 грн.

При розгляді справи по суті, суд виходить з наступних положень закону.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, відповідно до статті 1227 ЦК України передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст вищевказаних норм також узгоджується з положеннями частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі Свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зі змісту Постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріуса винесення Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку Постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження.

Вищевикладене свідчить про те, що основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов.

У даній справі встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина. До спадкового майна входить недоотримана пенсія, у розмірі 190 812,06 грн. Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та дружина яка його пережила ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка не зверталась до нотаріуса з проханням видати Свідоцтво про право власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, або із заявою про відмову від отримання Свідоцтва про право власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. Проте, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . 26.03.2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяною Юріївною відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з ненаданням документів, потрібних для прийняття спадщини.

У відповідності до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним».

Згідно абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Таким чином суд враховує, що спадкоємцем першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 є донька спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Інших спадкоємців у померлого ОСОБА_2 немає, була дружина ОСОБА_3 (мати ОСОБА_1 ), але вона також померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . До спадкового майна входить недоотримана пенсія. Протягом шестимісячного строку, інші особи (можливі спадкоємці) заяв про прийняття спадщини до будь-якого нотаріуса на підконтрольній території України не подавали. Отже, усі можливі спадкоємці, спадщину після смерті спадкодавця, не прийняли, в тому числі недоотриману за життя спадкодавця ОСОБА_2 пенсію.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця першої черги на отримання належного їй спадкового майна у вигляді недоотриманої пенсії.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати).

Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

14 лютого 2022 року Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду під час розгляду справи 243/13575/19 Постановою відступила від висновків, викладених у постановах: від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19); від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19); від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20); від 16 грудня 2020 року у справі № 428/12730/19 (провадження № 61-15863св20), ухвалених Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, та висловила новий висновок, в якому зазначила, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач звернулася до суду через об`єктивні обставин, незалежні від її волі, які позбавляють її можливості оформити спадкові права і отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у неї законних очікувань на отримання у спадок належної спадкодавцю соціальної виплати (пенсії), її право підлягає захисту судом.

Зі змісту заяв чітко вбачається вимога позивача про виплату їй суму пенсії, що належала батьку ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю у загальному розмірі 190 812,06 грн..

Суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п.167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, обґрунтування відповідача проти задоволення позовних вимог, викладені у відзиві не знайшли свого підтвердження, а інших доказів не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію, яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 190 812,06 грн. та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 , недоотриману пенсію, яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 190 812,06 грн.

При цьому суд також бере до уваги, що обраний позивачем спосіб захисту її спадкових прав шляхом визнання права власності на спадкове майно й формі грошових коштів не суперечить вимогам чинного законодавства.

Питання щодо судових витрат належить вирішити, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, суд у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ПФ України в Запорізькій області на користь ОСОБА_13 , судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі 1908,12 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна про визнання права власності та стягнення грошових коштів (недоотриманої пенсії) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 , РНОКППНОМЕР_7 ) право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію, яка належала ОСОБА_2 (останнє місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 190 812 (сто дев`яносто тисяч вісімсот дванадцять) грн. 06 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (м.Запоріжжя, пр. Соборний, 158Б, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 , РНОКППНОМЕР_7 ) недоотриману пенсію, яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 190 812 (сто дев`яносто тисяч вісімсот дванадцять) грн. 06 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 908 (одна тисяча дев`ятсот вісім) грн. 12 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б; .

Третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна, адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Суддя І.В. Новасардова