ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 635/1694/15-ц
Номер провадження 22-ц/818/869/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2025 року в складі судді Назаренко О.В. по справі № 635/1694/15-ц за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 635/1694/15-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 635/1694/15-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2015 року по цивільній справі № 635/1694/15-ц судом 06 жовтня 2016 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 22 серпня 2007 року у розмірі 945 268,00 грн. Виконавчий лист № 635/1694/15-ц пред`являвся до виконання до Міськрайонного відділу ДВС по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Постановою державного виконавця від 29 жовтня 2020 року виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. При цьому, підтвердження направлення виконавчого документа стягувачу рекомендованим поштовим відправленням відсутнє. У програмних комплексах та в архіві банку відсутні відомості про надходження з відділу ДВС виконавчих документів по цивільній справі № 635/1694/15-ц від 06 жовтня 2016 року. Отже, виконавчий лист втрачений. Строк на пред`явлення виконавчого листа перервався у зв`язку з запровадженням воєнного стану і не пропущений.

Просило видати дублікат виконавчого листа по справі № 635/1694/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 серпня 2007 року у розмірі 945 268,00 грн.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2025 року у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплинув ще 29 жовтня 2023 року, тому підстави для видачі дубліката відсутні.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 17 вересня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу суду - скасувати та постановити нову, якою задовольнити його заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова про повернення виконавчого листа стягувачу від 29 жовтня 2020 року та оригінал виконавчого листа до банку не надходили, що підтверджується довідкою відділу ДВС і свідчить про втрату виконавчого документа. У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Отже, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, з урахуванням його переривання, не пропущений.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду стоорни-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 22 січня 2026 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

АТ КБ «ПриватБанк» отримано 07 жовтня 2025 року в електронному кабінеті.

Харківським районним відділом ДВС у Харківському районі Харківської області СМУМЮ (м. Харків) отримано 07 жовтня 2025 року в електронному кабінеті.

Судова повістка на ім`я ОСОБА_1 повернута на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 134-135).

Крім того, про день, час та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлявся відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 132).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 серпня 2007 року у розмірі 945 268,00 грн та суму судового збору у розмірі 3654,00 грн (а.с. 37-39).

Рішення суду набрало законної сили 11 вересня 2015 року.

06 вересня 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до суду заяву про видачу виконавчого листа (а.с. 44-49).

06 жовтня 2016 року Харківським районним судом Харківської області видано два виконавчих листа у справі № 635/1694/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь банку, які отримані представником стягувача 10 жовтня 2016, що підтверджується його підписом на обкладинці справи.

Як вбачається з довідки про втрату виконавчого документа від 06 листопада 2023 року № 553/01, виданої Харківським відділом ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 04 грудня 2018 року на підставі вказаного виконавчого листа від 06 жовтня 2016 року було відкрито виконавче провадження № 57839557. 29 жовтня 2020 року головним державним виконавцем відділу була винесена постанова про повернення виконавчого документи стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Оригінал виконавчого листа по справі № 635/1694/15-ц та постанову про повернення виконавчого документи стягувачу було надіслано на адресу стягувача листом 29 жовтня 2020 року. Оригінал виконавчого листа та постанова про повернення виконавчого документа стягувача були втрачені під час поштового пересилання, що підтверджується не отриманням стягувачем виконавчого листа та не поверненням виконавчого листа на адресу Відділу. Відомості про повне або часткове виконання виконавчого листа від 06 жовтня 2016 року відсутні (а.с. 55-60).

З відповіді Харківського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 19 лютого 2025 року № 45039 вбачається, що виконавчий документ № 635/1694/15-ц, виданий 06 жовтня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 945 268,00 грн на виконанні не перебуває. 29 жовтня 2020 року вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачу. Надання повідомлення про дату направлення та адресу направлення копії постанови про повернення виконавчого документа стягувача та оригіналу виконавчого документа, перевірку повернення зазначених документів до відділу ДВС, надання копії реєстру поштового відправлення рекомендованих листів з повідомленням про вручення із вказанням ідентифікатора внутрішнього поштового відправлення тощо неможливо у зв`язку зі спливом строків зберігання документів (а.с. 97-98).

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» про відсутність на зберіганні виконавчих документів від 20 червня 2025 року вбачається, що виконавчий документ від 06 жовтня 2016 року по справі № 635/1694/15-ц за його позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 серпня 2007 року у розмірі 945 258,00 не перебуває на зберіганні банку (а.с. 96).

18 січня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» вперше звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа (а.с. 50-62), однак у її задоволенні відмовлено ухвалою суду від 26 квітня 2024 року (а.с. 80-81) через неправильно вказану заявником дату видачі виконавчого листа.

Вдруге відмовляючи стягувачу у видачі дубліката виконавчого листа суд виходив з того, що строк на його пред`явлення до виконання пропущений.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08 зазначено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку із його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 20 травня 2021 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, від 09 червня 2023 року у справі № 607/13804/13 зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Отже, суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання: чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав як для видачі дубліката виконавчого листа, так і для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду від 06 липня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості є чинним, перебувало на примусовому виконанні, проте боржником не виконано. Оригінал виконавчого листа, виданий 06 жовтня 2016 року, який постановою від 29 жовтня 2020 року повернуто стягувачу без виконання, втрачено органом ДВС, що підтверджується його довідкою від 06 листопада 2023 року (а.с. 55). Доказів щодо направлення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналом виконавчого документа та отримання цих документів стягувачем суду не надано.

Факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що оригінал виконавчого документа втрачено, що унеможливлює виконання рішення суду (постанови Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 17 травня 2023 року у справі № 565/1888/19).

Слід зазначити, що ЦПК України, як і Закон України «Про виконавче провадження», не передбачає форми конкретного доказу про втрату виконавчого документа, а, отже, за сукупності факту неотримання виконавчого документа стягувачем, що підтверджується відсутністю підтвердження отримання ним документа і відсутності виконавчого документа в органах виконавчої служби, то таке свідчить про втрату виконавчого документа. Аналогічний за змістом висновок зробив Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 214/4092/15.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт втрати виконавчого листа.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо спливу строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Як встановлено судом, виконавчий лист на примусове виконання рішення суду від 16 липня 2015 року видано судом 06 жовтня 2016 року, та його у 2018 році було пред`явлено до виконання, однак повернуто без виконання постановою від 29 жовтня 2020 року.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», частиною 1 статті 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та триває дотепер.

Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненим Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, яким передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102/ІХ, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Подібний висновок викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22, від 03 квітня 2025 року у справі № 712/8159/15-ц, від 05 лютого 2025 року у справі № 1616/803/2012, від 22 жовтня 2025 року у справі № 336/3450/13.

У постанові Верховного Суду від 24 вересня 2025 року у справі № 1625/2550/12 зазначено, що оскільки у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану строки пред`явлення виконавчих документів до виконання перериваються, Верховний Суд зазначає про відсутність підстав вважати, що стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Переривання строків пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання згідно з пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» означає анулювання строку, який сплив до моменту запровадження воєнного стану, та до дня припинення або скасування воєнного стану зупиняється перебіг трирічного строку на пред`явлення до виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, що не сплив на дату запровадження воєнного стану. Відповідно, після припинення або скасування воєнного стану перебіг цього строку починається заново.

Матеріали справи свідчать про те, що виконавчий лист був повернутий стягувачу постановою державного виконавця від 29 жовтня 2020 року, тож строк пред`явлення його до виконання після повернення мав складати до 29 жовтня 2023 року, проте такий строк перервався у зв`язку з уведенням воєнного стану на території України до дня його припинення або скасування.

Отже, станом на 08 липня 2025 року, коли стягувач звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, строк на його пред`явлення до виконання не сплинув.

Матеріали справи та відомості з АСВП свідчать про те, що відкриті виконавчі провадження, стягувачем у яких є АТ КБ «ПриватБанк», а боржником ОСОБА_1 , на виконанні в органах державної виконавчої служби України не перебувають. Оригінал виконавчого листа наразі у стягувача та органу примусового виконання відсутній. На час звернення до суду із заявою строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплинув. Рішення суду є чинним, не скасовано, в повному обсязі не виконано. Отже, підстав для відмови у видачі дубліката не вбачається.

Встановивши, що виконавчий лист є втраченим не з вини стягувача, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання з урахуванням його повернення стягувачу постановою державного виконавця від 29 жовтня 2020 року та пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» не пропущений, виконавчий документ на примусовому виконанні не перебуває, рішення суду не виконано, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви банку про видачу дубліката виконавчого листа.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

АТ КБ «ПриватБанк» за подання заяви про видачу дубліката сплатило судовий збір у розмірі 90,84 грн (а.с. 91), а також за подання апеляційної скарги - 3028,00 грн (а.с. 112), які загалом у розмірі 3118,84 грн підлягають стягненню на його користь з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Видати дублікат виконавчого листа Харківського районного суду Харківської області по справі № 635/1694/15-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 серпня 2007 року у розмірі 945 268,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) судовий збір у розмірі 3 118 (три тисячі сто вісімнадцять) грн 84 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 січня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина