Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2026 р. Справа № 608/1917/25

Номер провадження2-о/608/13/2026

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

присяжних Кушніра В. І., Лякуш Т. С.,

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про оголошення особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 із заявою про оголошення її чоловіка ОСОБА_5 померлим, вказавши заінтересованими особами в даній справі Міністерство оборони України та військову частину НОМЕР_1 . В заяві вказала, що ОСОБА_5 є батьком її дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_5 з 20 червня 2023 року проходив військову службу у Збройних силах України. 18 червня 2024 року ОСОБА_1 отримала сповіщення сім`ї, згідно з яким солдат ОСОБА_5 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області 16 червня 2024 року зник безвісти.

Заявниця просить суд оголосити ОСОБА_5 померлим під час виконання бойового завдання, посилаючись на ч. ч. 2, 3 ст. 46 ЦК України, згідно з якими фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Заявниця вважає, що з фактів викладених в акті службового розслідування наявні обставини, що загрожували смертю фізичній особі та дають підставу припускати загибель військовослужбовця ОСОБА_5 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Крім того, очевидці бойових дій 16 червня 2024 року, військовослужбовці, підтверджують, що були наявні обставини, що загрожували смертю ОСОБА_5 та підтверджують його загибель під час бою.

Просить оголосити громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Лопатичі Олевського району Житомирської області, Україна, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Роботине Пологівського району Запорізької області під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України.

Представником Міністерства оборони України Тіщенком А. В., в ході розгляду справи, було подано письмові пояснення, згідно з якими просить відмовити у задоволенні заяви. Зазначив, що звернення ОСОБА_1 з даною заявою до суду є передчасним, оскільки, відповідно до частин 2, 3 статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. І лише з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Безумовних доказів загибелі військовослужбовця ОСОБА_1 не надала.

Крім того, у ОСОБА_5 є ще діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Рішення суду в даній справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки, тому вони теж мають приймати участь у справі в якості заінтересованих осіб.

Представником військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 також було подано письмові пояснення, згідно з якими просить заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду в зв`язку з тим, що воєнні дії ще не закінчені, тому перебіг строку для оголошення особи померлою не розпочався, як передбачає ч. 2 ст. 46 ЦК України.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Ковальчук О. В. в судове засідання не з`явилися. Адвокат Ковальчук О. В. подала письмове клопотання про слухання справи у її та заявниці відсутності, заяву підтримує, просить задоволити.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися. У своїх письмових поясненнях просили розгляд справи проводити без їхньої участі.

Розглянувши заяву, врахувавши думку учасників справи, які не з`явилися в судове засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в інтересах, яких діє мати ОСОБА_1 , є дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно Сповіщення сім`ї №12170 від 18.06.2024, солдат ОСОБА_5 , мобілізований на військову службу 20 червня 2023 року, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області 16 червня 2024 року зник безвісти.

Як вбачається з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2564 від 20 червня 2024 року, відповідно до рапорту командира ІНФОРМАЦІЯ_7 старшого лейтента ОСОБА_8 стало відомо, що 16.06.2024 в районі населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області, безвісти зник солдат ОСОБА_5 , стрілець-снайпер ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим було призначено проведення службового розслідування по даному факту.

Згідно акту службового розслідування по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_5 , в ході службового розслідування було встановлено наступне: відповідно до рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира ІНФОРМАЦІЯ_8 військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_9 від 18 червня 2024 року № 90/21283, 16 червня 2024 року орієнтовно о 12 год 00 хв стрілець-снайпер ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини

НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 зник безвісти. Обставини зникнення безвісти: під час виконання бойового завдання на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2024 № 1323/250/79/141 в районі північно-східніше населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області внаслідок ворожого ураження FPV-дроном по позиції, де перебував солдат ОСОБА_5 , військовослужбовець зник безвісти. Станом на 13 год 00 хв 16 червня 2024 року пошукові заходи засобами особового складу з механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 тривають. Під час зникнення безвісти солдат ОСОБА_5 перебував у засобах індивідуального захисту (у відповідності до вимог статті додатку 1 Бойового Статуту Сухопутних військ Збройних Сил України розділу II), не вчиняв дій, що містять ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, не перебував у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин, не вчиняв дій, пов`язаних із навмисним заподіянням шкоди своєму здоров`ю використовував у особистих цілях без відома командування транспортні засоби, озброєння, устаткування, інструменти та матеріали, які належать військовій частині.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2024 № 2323, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.06.2024 № 2564 стрільця-снайпера ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 вважати таким, що зник безвісти 16.06.2024 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області внаслідок бойового ураження та дій з боку противника - окупаційних військ російської федерації, у зв`язку з чим проведення службового розслідування по даному факту було завершеним.

Згідно письмових пояснень військовослужбовців ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . ІНФОРМАЦІЯ_5 солдат ОСОБА_5 загинув внаслідок ураження FPV-дроном по позиції, де він перебував.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Представник Міністерства оборони України, як на відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б належним чином підтверджували вірогідну смерть солдата ОСОБА_5 та що надані заявником письмові докази, у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть, а лише дають підстави для обґрунтованого припущення, що ОСОБА_5 зник безвісти за особливих обставин, при виконанні бойового завдання. Крім цього, представник заінтересованої особи звертає увагу на те, що в заяві не зазначено інформації про інших дітей зниклого безвісти військовослужбовця, що порушує їхні права.

Суд, не погоджується з такими твердженнями, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті четвертої ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12, 13 ЦПК України).

Звертаючись до суду із заявою про оголошення ОСОБА_5 померлим, заявник вказувала на те, що загибель (смерть) її чоловіка фактично є встановленою, проте, суд зазначає, що отримання необхідних документів для реєстрації смерті та свідоцтва про смерть є неможливим. Єдиною підставою для реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті або про оголошення особи померлою.

Згідно з частинами 3, 4 статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

Цивільний процесуальний Кодекс України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини 1 статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини 1 статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою, мають певні особливості та різні правові наслідки.

Оголошення померлим (смерть in absentia) - це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого законом строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

Свого часу Верховний Суд України роз`яснив судам, що оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

У частині 1 статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У частині 2 статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців».

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини 2, 3 статті 46 ЦК України).

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина 4 статті 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно із частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23.

Разом із тим, суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (постанова Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22).

Тобто, на відміну від підстави для встановлення факту смерті особи (наявність достовірних доказів, що свідчать про її загибель), підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності (частина 2 статті 89 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення загиблим її чоловіка, який 16 червня 2024 року під час здійснення противником обстрілу FPV-дроном по позиції підрозділу поблизу населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області пропав безвісти під час виконання бойового завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України.

На переконання суду, заявником було надано докази, які з достатньою вірогідністю підтверджують загибель ОСОБА_5 у районі воєнних (бойових) дій. Жодних доказів, які б свідчили про те, що після 16 червня 2024 року наявна будь-яка інформація про його місце перебування чи знаходження, матеріали справи не містять, як і не містять жодних відомостей про нього як про живого.

Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин`від (в редакції від 14 квітня 2022 року № 2191-ІХ) визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною третьою статті 4 вказаного Закону надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у заяві про оголошення такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та принципу правової визначеності. Вказане вище узгоджується з висновком Верховного Суду, висловленим у постановах від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 278/970/23.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним є звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, від 13 березня 2024 року у справі № 204/724/23, від 22 травня 2024 року у справі №337/2489/23, від 08 жовтня 2025 року у справі № 357/9150/24).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.

Отже, суд вважає, що підстав у відмові в задоволенні заяви немає.

Також слід вказати, що шестимісячний строк, зазначений у частині другій статті 46 ЦК України, має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи, а не від дня закінчення воєнного стану чи воєнних дій на всій території України.

Суд наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності. «…Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.»

Отже, шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309.

У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. Важливо, що цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території, що допомагає суду визначити початок перебігу шестимісячного строку для оголошення особи померлою.

Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з вказаного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року за №376, бойові дії у районі населеного пункту Роботине Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області розпочалися 03 березня 2022 року та тривають по даний час.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення померлим її чоловіка ОСОБА_5 у червні 2024 року. Тож на момент її звернення до суду з такою заявою, сплинув шестимісячний строк (минув один рік), зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України.

Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 червня 2025 року у справі № 740/3257/23.

Враховуючи, що за офіційним сповіщенням №12170 від 18 червня 2024 року, яке адресоване заявниці, солдат ОСОБА_5 зник безвісти 16 червня 2024 року під час бойових дій в районі населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області, суд вважає, що місцем смерті ОСОБА_5 належить вважати саме цей населений пункт.

Оскільки день вірогідної смерті особи у населеному пункті Роботине Пологівського району Запорізької області є ІНФОРМАЦІЯ_5 , з урахуванням вимог частини 3 статті 46 ЦК України, необхідно оголосити саме з цього дня ОСОБА_5 померлим.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

При цьому суд зауважує, що законом встановлений правовий запобіжник порушення будь-яких прав особи, оголошеної судом померлою, оскільки відповідно до статті 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Судом встановлено, що наявні в справі матеріали не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_5 та надають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть внаслідок бойових дій під час виконання ним обов`язків військової служби ІНФОРМАЦІЯ_5 в районі населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області та доводи ОСОБА_1 є обґрунтованими і наявні правові підстави для задоволення її заяви про оголошення ОСОБА_5 померлим.

Стосовно посилання представника Міністерства оборони України на порушення прав решти дітей ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то суд вказує, що ці діти є повнолітніми, тому можуть самостійно звернутися за захистом своїх прав до суду. Заявниця ОСОБА_1 в суд з даною заявою звернулась в інтересах неповнолітніх дітей.

Керуючись ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. ст. 46, 48 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 10, 76, 78, 81, 89, 263-265, 293, 294, 308 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , заінтересовані особа: Міністерство оборони України (, проспект Повітряних сил, 6, м. Київ, 03168), військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2) про оголошення особи померлою, задоволити.

Оголосити громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Лопатичі Олевського району Житомирської області, Україна, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Роботине Пологівського району Запорізької області під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України.

Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою надіслати рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надіслати до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно з оригіналом

Суддя: (підпис)

Присяжні: (підписи)

Рішення набрало законної сили «_____»_____________202__ р.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1917/25, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано «____»__________________р.

Секретар: