У х в а л а

22 січня 2026 року

м. Київ

Справа № 757/49562/23-ц

Провадження № 61-15205ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Яндульський Денис Володимирович (далі - адвокат),

на постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до скаржника про стягнення коштів і

в с т а н о в и в:

1. У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути зі скаржника 7 315,34 євро як три проценти річних за депозитними договорами.

2. 1 жовтня 2024 року Печерський районний суд м. Києва ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив позов частково: стягнув зі скаржника на користь позивача 2 944,71 євро як три проценти річних.

3. 14 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нове - про задоволення позову.

4. 3 грудня 2025 року адвокат в інтересах скаржника сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 36643/0/220-25 від 3 грудня 2025 року), у якій просив скасувати зазначену постанову апеляційного суду та скерувати справу на новий розгляд до цього суду.

5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

5.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

5.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

5.3. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

5.4. Предметом спору є стягнення коштів. Згідно з даними Національного банку України офіційний курс євро до гривні на 3 грудня 2025 року становив 49,1839 грн за 1,00 євро. Ціна позову становить 7 315,34 євро х 49,1839 грн = 359 796,95, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000 грн = 250 х 3 028,00 грн такого мінімуму, встановленого у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»).

5.5. Скаржник зазначив, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, що справа має виняткове значення для скаржника, та що останній позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді інших справ. Мотивував так:

- є багато схожих справ з клієнтами, які будуть подавати подібні безпідставні позови. Це може зумовити значні збитки скаржника;

- є необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо стягнення коштів після їхнього стягнення судом;

- скаржник буде позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду інших подібних справ, сторонами у яких є скаржник і його клієнти.

5.6. Верховний Суд вважає, що скаржник не обґрунтував фундаментальність питання права у цій справі для формування єдиної правозастосовчої практики. Можливий вплив на самого скаржника бажаного для нього висновку не підтверджує такий фундаментальний характер. Практика Верховного Суду щодо нарахування трьох відсотків річних, зокрема після стягнення основної суми боргу, сформована. Те, що у скаржника є багато подібних справ із клієнтами, позови яких він вважає безпідставними, не означає виняткове значення цієї справи та не зумовлює необхідність відкриття у ній касаційного провадження.

Відсутні аргументи про виняткове значення для скаржника саме цієї, а не будь-якої іншої справи. Скаржник не зазначив, які саме обставини, встановлені в оскарженій постанові, він буде позбавлений можливості спростувати, і в яких саме справах. Неприйнятним є аргумент про те, що це справи з іншими позивачами, ніж у справі № 757/49562/23-ц.

5.7. Отже, скаржник не погодився з оскарженими судовими рішеннями. Однак це не означає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, що справа має виняткове значення для скаржника, та що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді інших справ.

5.8. Наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначних справах можливо оскаржити у касаційному порядку, скаржник не мотивував.

5.9. З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаржника слід відмовити. Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази проти позову. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є правомірною.

5.10. Оскаржені судові рішення за загальним правилом у касаційному порядку переглянути не можна. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За наведених умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній правомірній меті та не порушують сутність права скаржника на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення коштів.

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко