Провадження № 2/554/620/2026
У Х В А Л А

23 січня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Титаренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Міністерства оборони України, треті особи Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження, про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Міністерства оборони України , визначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить встановити факт , що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; внести зміни до актового запису : Актовий запис № 411, складений 12.04.2018 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області серії НОМЕР_1 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: у графі «Батько» замість « ОСОБА_6 , громадянин України», вказати « ОСОБА_4 , громадянин України».

В обґрунтування позову вказала, що метою встановлення факту батьківства є отримання грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовозобов`язаного, призваного для проходження військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже, позивач звертається до суду із позовом за захистом свого права знати неповнолітньою ОСОБА_5 свого батька ОСОБА_4 , а також у подальшому набуття правового статусу члена сім`ї загиблого захисника України та отримання пільг, передбачених Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення та виплати пенсії внаслідок втрати годувальника.

Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків, які представником позивача усунуто в строк вказаний в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 19 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

06 жовтня 2025 року від представника відповідача Міністерства Оборони України Шишкіної Д.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву , у якому просить закрити провадження у цивільній справі. Представник відповідача зазначила, що як вбачається з матеріалів справи предметом позову є визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Однак, у матеріалах справи не міститься жодної інформації та доказів, які б свідчили про наявність спору між позивачем та відповідачами. Позивачем не доведено, що вона зверталася до відповідачів або будь-яких інших осіб із вимогою про визнання батьківства, а також щодо похідних вимог, які випливають із зазначеного факту. (а.с.108-110).

06 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , у якому відповідач просить закрити провадження у справі. Представник відповідача зазначила, що Головне управління не може бути відповідачем у справах про встановлення батьківства, оскільки це питання не входить до його повноважень. В даній позовній заяві відсутні вимоги до Головного управління. Відповідно до п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії, затверджених наказом МЮУ від 12.01.2011 №96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його в адміністративному та/або судовому порядку. Крім того, відповідно до ч.1. ст.293 ЦПК України цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав розглядаються в порядку окремого провадження (а.с.116-119).

14 жовтня 2025 року від третьої особи Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради надійшли пояснення на позовну заяву, у яких зазначено, що відповідно до доданого до матеріалів справи свідоцтва про народження ОСОБА_5 , серія НОМЕР_1 , виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, матір`ю дитини записано ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_6 . Разом з тим, позивач просить суд, встановити факт, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5 та внести зміни до актового запису в відповідну графу, зазначивши ОСОБА_4 батьком дитини. Внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства передбачено ст. 134 Сімейного кодексу України і можливе на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду. Процедура визнання батьківства за рішенням суду передбачена статтею 128 Сімейного кодексу України. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово- імунологічної експертизи. Зазначено, що висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Разом з тим, судово-генетична експертиза у справі №554/11710/25 за позовом ОСОБА_1 проведена не була (а.с.125-129).

Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 до суду надійшли заяви, у яких остання просила призначити по справі молекулярно-генетичну експертизу на предмет встановлення факту спорідненості малолітньої дитини ОСОБА_5 та третьою особою ОСОБА_2 , яка є тіткою дитини, витребувати з Центрального ВДРАЦС Полтавського міського управління юстиції повний витяг з актового запису про шлюб загиблого ОСОБА_4 та повний витяг з актового запису про народження дітей ОСОБА_4 . Провести судове засідання просила без її участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились

Суд вважає можливим розглянути клопотання відповідачів про закриття провадження у справі, які викладені у відзивах на позов, у відсутність представників учасників справи, які не з`явилися до суду, відповідно до вимог ст.ст.211,223 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десятастатті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина другастатті 18 СК України).

Дитина має право знати своїх батьків (частина перша статті 7 Конвенції про права дитини).

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дана заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту батьківства дитини подана в порядку позовного провадження до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Міністерства оборони України.

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.

В абз. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Згідно абз. 3-5 п. 7 Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК.

Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження.

Отже, зі змісту наведених норм та правових позицій, у разі смерті батька дитини, факт батьківства особи, яку заявник вважає батьком дитини, може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє, зокрема, ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, далі - Конвенція). Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20, зроблено висновок, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач звернулася до суду із позовом про встановлення факту батьківства її дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із померлим військовослужбовцем ОСОБА_4 та зазначила, що встановлення даного факту необхідне їй для отримання пільг відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», призначення та виплати пенсії внаслідок втрати годувальника.

Як встановлено судом, позивач до звернення із позовом до суду не зверталася до відповідачів з жодними запитами, вимогами, жодні рішення відповідачами з цього приводу не приймалися, між сторонами не існує спору про право, отже між сторонами немає неврегульованих питань.

Відтак у відповідності до вимог п.2 ч. 1 ст.255 ЦПК України провадження у даній справі підлягає закриттю.

Слід зазначити, що визначаючи, чи пов`язується з встановленням факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положеннястатті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини).

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 бажає визнати батьківство з особою, яка на сьогоднішній день померла, то їй, відповідно, слід звернутися до суду в окремому провадженні з цією вимогою.

Також, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутись із заявою про встановлення факту батьківства, зазначивши заінтересованими особами близьких родичів померлого ОСОБА_4 , з метою захисту сімейних та цивільних прав неповнолітньої дитини, пов`язаних зі смертю ОСОБА_4 , та доводити відповідними доказами батьківство ОСОБА_4 щодо неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст.200,255,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Міністерства оборони України, треті особи Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження, про визнання права власності в порядку спадкування, на підставі п.2 ч. 1 ст.255 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя Л.І.Савченко