ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/658/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Цимбал І.К.

з участю секретаря Козін В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про закриття провадження у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Дарниця-2» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та судових витрат у справі.

В ході розгляду справи 12.01.2026 представником позивача до розгляду справи подана заява про закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України та стягнення суми сплаченого судового збору, оскільки заборгованість була погашена відповідачем після пред`явлення позову.

В судове засідання сторони не з`явились, проте їх неявка не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява представника ЖБК «Дарниця 2» підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю з наступних підстав.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та судових витрат у справі.

Відповідачі після пред`явлення позову в добровільному порядку сплатили суму заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено право позивача відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Представником позивача подано заяву про закриття провадження у справі в зв`язку з відмовою від позову на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відмова від позову є правом позивача, яким він розпорядився на власний розсуд через свого належним чином уповноваженого представника.

Суд роз`яснює, що у разі закриття провадження по справі з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З огляду на викладене, заява позивача про закриття провадження у справі в зв`язку з відмовою від позову підлягає задоволенню.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з положень ст.142 ЦПК України, відповідно до якої у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тобто, в даному випадку, підлягає застосуванню положення ч.3 ст.142 ЦПК України і сплачена позивачем сума судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, оскільки позивач не підтримує позовних вимог в зв`язку з їх задоволенням відповідачем після пред`явлення позову.

Щодо клопотання відповідача про звільнення від сплати судового збору, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 6,7 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, відповідач не звільнений від сплати судового збору, оскільки від сплати судового збору звільняються позивачі при поданні позовних заяв до суду.

Керуючись ст.ст.142, 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

провадження у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Дарниця-2» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - закрити в зв`язку з відмовою позивача від позову.

Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Дарниця-2», м. Київ. вул. А.ахматової, 17, судовий збір в розмірі 1 514 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Дарниця-2», м. Київ. вул. А.ахматової, 17, судовий збір в розмірі 1 514 грн.

Ухвала, згідно положень частини другої статті 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена заявником до Київського апеляційного суду у строк подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення та підписання суддею, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: