РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.,

секретаря судового засідання Баланович М.В.,

за участю представника відповідача Пилипчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Представник Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 27.02.2013 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 324Д-РЕФ. Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було припинено Акціонерне Товариство «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариста «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. Відповідно до умов кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 340 154,25 грн. 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Відповідно до Договору, Відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором.

Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2014 року, справа № 569/22883/13-ц на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 324Д-РЕФ від 27.02.2013 року, в розмірі 366 097,32 грн.

На підставі виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області від 19.02.2014 року, справа № 569/22883/13-ц, було відкрито виконавче провадження № 42215080. В подальшому, відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 01.03.2016 року, ВП № 42215080, виконавче провадження було завершено.

Заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду залишається не виконаним, а тому АТ «СЕНСБАНК» на підставі ч.2 ст.625 ЦК України просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованості за кредитним договором №324-Д-РЕФ від 27.02.2013 року, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, за невиконання грошового зобов"язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 року становить 251871,51 грн, та складається з: суми заборгованості ставкою 3% на кредитну заборгованість 53801,26 грн; суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 198070,25 грн. а також понесені ним судові витрати.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2025 року було прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження в даній цивільній справі, з повідомленням (викликом) сторін.

10.12.2025 року представник відповідачів ОСОБА_3 подала до суду відзив, в якому вказала, що не визнає позовних вимог АТ «СЕНСБАНК» по даній справі, вважає їх незаконними та безпідставними. Так, рішенням Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2021 року у справі № 569/12565/17 за позовом АТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа Банк» про визнання договору поруки припиненим було відмовлено в задоволенні позовних вимог Акціонерному товариству «Альфа Банк», як правонаступнику Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості та задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 визнано припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки № 324Д-2 від 18.09.2007 (із змінами), укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 . Рішення суду набрало законної сили 24.06.2021. Вищезазначеним судовим рішенням було відмовлено АТ «Альфа Банк» в зв`язку з пропущенням строку давності при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Позивач підтверджує що відповідно до виконавчого листа виданого 19.02.2014 на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24.01.2014 у справі № 569/22883/13-ц було стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором №324Д-РЕФ від 27.02.2013 в розмірі 366097,32 грн. Виконавчий лист було пред`явлено до виконання та на його підставі було відкрито виконавче провадження, яке відповідно до постанови про повернення виконавчого документу стягувану від 01.03.2016 року ВП № 42215080 було завершено. При цьому, відповідно до Виконавчого листа виданого 19.02.2014 у справі № 569/22883/13-ц, строк пред`явлення виконавчого листа до 10 лютого 2015.

Таким чином, на час звернення позивача, Акціонерного товариства «Сенс Банк» до суду з заявленими вимогами до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивач позбавлений можливості стягнути суму основного боргу в судовому порядку за спливом строків позовної давності (рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24.05.2021 у справі № 569/12565/17) та стягнути суму боргу в примусовому порядку на підставі виконавчого листа виданого Рівненським міським судом Рівненської області 19.02.2014 у справі № 569/22883/13-ц. Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Рішення суду від 27.01.2014 про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми заборгованості не виконане та на примусовому виконанні не перебуває з 01 березня 2016 року. При цьому, враховуючи положення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року строк пред`явлення виконавчого листа про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» присудженої суми заборгованості збіг.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц висловив правовий висновок про правильне застосування норм права, згідно якого натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Аналогічна позиція Верховним Судом висловлена у постановах по справах №569/12918/16-ц від 02 вересня 2020 року, №442/398/15-ц від 18 березня 2020 року, №390/880/16-ц від 11 грудня 2019 року, №554/9126/20 від 13 березня 2023 року.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 13.03.2023 по справі №554/9126/20 представник відповідача вказує, що пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

Отже, основна вимога позивача, яка виникла на підставі рішення суду, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, а тому між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого не можуть бути застосовані положення ст.625ЦК України оскільки вказана норма підлягає застосуванню лише за грошовим зобов`язанням, яке підлягає виконанню. У зв`язку із цим вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втратне ґрунтуються на вимогах закону, а відтак є безпідставними.

Представник позивача у призначене судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_3 у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було припинено Акціонерне Товариство «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариста «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

27.02.2013 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 324Д-РЕФ. Відповідач свої обов`язки за кредитним договором належним чином не виконав, порушивши умови договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2014 року, справа № 569/22883/13-ц на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитним договором № 324Д-РЕФ від 27.02.2013 року, в розмірі 366 097,32 грн.

В силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області від 19.02.2014 року, справа № 569/22883/13-ц, було відкрито виконавче провадження № 42215080. В подальшому, відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 01.03.2016 року, ВП № 42215080, виконавче провадження було завершено. Виконавчий лист було пред`явлено до виконання та на його підставі було відкрито виконавче провадження, яке відповідно до постанови про повернення виконавчого документу стягувану від 01.03.2016 року ВП № 42215080 було завершено. Відповідно до Виконавчого листа виданого 19.02.2014 у справі № 569/22883/13-ц, строк пред`явлення виконавчого листа до 10 лютого 2015.

Матеріалами даної цивільної справи не підтверджено ту обставину, що на примусовому виконанні у державній виконавчій службі або приватного виконавця перебувають виконавчі листи з примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2014 року, справа № 569/22883/13-ц

Рішенням Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2021 року у справі № 569/12565/17 за позовом АТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа Банк» про визнання договору поруки припиненим було відмовлено в задоволенні позовних вимог Акціонерному товариству «Альфа Банк», як правонаступнику Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості та задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 визнано припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки № 324Д-2 від 18.09.2007 (із змінами), укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 . Рішення суду набрало законної сили 24.06.2021. Вищезазначеним судовим рішенням було відмовлено АТ «Альфа Банк» в зв`язку з пропущенням строку давності при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.525 ЦК України).

Згідно положень ч.1 ст.598, ч. 1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Разом з тим, згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Таким чином, АТ «СЕНСБАНК» за зобов`язаннями, що виникли з Договору кредиту № 324Д-РЕФ, закон надає право вимагати від відповідача належного виконання взятих на себе зобов`язань, а в разі невиконання вимагати застосування наслідків, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Зокрема, згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що норми статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань.

Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18.

В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 зроблено правовий висновок про те, що враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Однак, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2023 у справі № 554/9126/20 зазначено, що натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном (задавнена вимога). Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3% річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц).

Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року в справі № 285/3536/20).

Такі ж правові підходи також застосовано, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2025 року в справі № 602/140/23, що свідчить про сталість судової практики з питання застосування ст.625 ЦК України у натуральному зобов`язанні.

Як раніше встановлено судом, На час вирішення спору спливли передбачені Законом України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа, справа № 569/22883/13-ц до виконання. В рамках даної справи представником позивача не доведено, що позивач звертався до суду з приводу поновлення цих строків.

Оскільки на час вирішення спору вимога АТ «СЕНСБАНК» про стягнення з відповідача коштів за кредитним договором не може бути захищена в примусовому порядку (шляхом примусового виконання) без поновлення строків на пред`явлення виконавчого документа (виконавчого листа) до виконання, а тому на вказану вимогу (яка є задавненою) в натуральному зобов`язанні кредитор не має права нараховувати 3% річних та інфляційних втрат.

Також, рішенням Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2021 року у справі № 569/12565/17 за позовом АТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа Банк» про визнання договору поруки припиненим було відмовлено в задоволенні позовних вимог Акціонерному товариству «Альфа Банк», як правонаступнику Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості та задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 визнано припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки №324Д-2 від 18.09.2007 (із змінами), укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 . Рішення суду набрало законної сили 24.06.2021. Вищезазначеним судовим рішенням було відмовлено в позові АТ «Альфа Банк», судом встановлено, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості, предметом якого є вирішення питання щодо погашення заборгованості позичальника за кредитним договором. Рішення набрало законної сили.

За встановлених обставин, вимоги АТ «СЕНСБАНК» є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

керуючись ст.ст.2,4,5,7,12,76, 89, 247, 258, 259, 263, 264, 265,268,273,280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк», адреса 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська 100,

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2

Повний текст судового рішення виготовлено 26.01.2026 року

Суддя І.О.Гордійчук