ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/33079/25

Провадження № 22-ц/820/227/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Шевчук Ю.Г.,

за участю представника апелянта адвоката Яворської В.М., позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2025 року (суддя Мазурок О.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: житлово-будівельний кооператив «Подільський край» про витребування майна,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суді із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: житлово-будівельний кооператив «Подільський край» про витребування майна.

Одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 також клопотала вжити заходів забезпечення вищевказаного позову, оскільки невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Посилаючись на зазначене, просила суд накласти арешт та заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 загальною площею 71,9 кв.м., житловою 22,7 кв. м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2025 рокузаяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 , третя особа: житлово-будівельний кооператив «Подільський край» про витребування майназадоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 71,9 кв.м., житловою 22,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, яка належить ОСОБА_2 .

Суд керувався тим, що застосовані ним заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами та належним чином забезпечать ефективний захист та виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 14 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування скарги апелянт зазначила, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі помилково зазначено, що із наявних в матеріалах справи письмових доказів судом було встановлено, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Із зазначеними висновками не погоджується відповідачка, так як до своєї позовної заяви позивачем не додано жодного документу, який би засвідчував право власності позивачки на майно, яке вона просить суд витребувати у відповідача. Також не додано доказів, що право власності на кв. АДРЕСА_1 було чи є зареєстроване за позивачкою ОСОБА_1 , не долучено і до заяви про забезпечення позову. У матеріалах справи відсутні будь-які документи, з яких було б видно, що вказана квартира станом на час реєстрації її за відповідачем ОСОБА_2 , була передана чи належала заявниці ОСОБА_1 на праві власності. У зв`язку із відсутністю достатніх та належних доказів, які б окремо або у своїй сукупності підтверджували факт права власності на майно, яке ОСОБА_1 просить суд витребувати у відповідачки, необхідності у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , позивачем не має, та позивачем не доведена.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає, що суд законно та обґрунтовано вжив заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Яворська В.М. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Представник житлово-будівельного кооперативу «Подільський край» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 13 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: житлово-будівельний кооператив «Подільський край» про витребування майна

Разом з позовом подала заяву про забезпечення вказаного позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 71,9 кв.м., житловою 22,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або оплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати зміст позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити спірну квартиру, що в свою чергу призведе до неможливості виконання рішення суду, а також ускладнить розгляд справи (якщо відчуження відбудеться під час розгляду справи), і їй необхідно буде здійснити додаткові витрати для захисту свого порушеного права.

Апеляційний суд з урахуванням змісту заявлених позовних вимог та балансу інтересів сторін вважає застосований судом арешт щодо спірної квартири є співмірним із позовними вимогами. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу унеможливить ефективний захист.

Таким чином, вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 149, 150, 153, 263 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, надав правильну правову оцінку заявленим стороною позивача ризикам утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову і вірно оцінив співмірність вимог заяви про забезпечення позову із позовними вимогами позовів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, судом застосовано правильно норми права, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк