Провадження номер 2/741/333/26
Єдиний унікальний номер 741/1879/25
РІШЕННЯ

іменем України

12 січня 2026 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року представник позивача адвокат Кліща А.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_2 про зняття арешту майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 червня 2014 року у рамках ВП № НОМЕР_3, а також виключення відомостей з Державного реєстру речових прав про арешт майна ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 червня 2014 року у рамках ВП № НОМЕР_3.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно з рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2009 року у справі № 2-9442/1/09 постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал банк» по кредитному договору № 003-2008-1151 від 11.04.2008 року заборгованість в розмірі 1026290,53 грн.

23 червня 2014 року державним виконавцем у рамках ВП № НОМЕР_3 зі стягнення заборгованості в розмірі 1026290,53 грн винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Разом із тим, згідно із заявою нового кредитора ОСОБА_2 від 12 січня 2023 року він не має претензій по кредитному договору № 003-2008-1151 від 11.04.2008 до ОСОБА_1 , а заборгованість перед ним погашена.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року у справі № 755/829/23 дана обставина встановлена та закріплена. Тобто правові підстави збереження арешту на майно ОСОБА_1 відсутні.

03 вересня 2025 року ОСОБА_1 через адвоката звернулася до Дніпровського ВДВС ЦМУМЮ з проханням скасувати арешт майна, накладений постановою від 23 червня 2014 року в рамках ВП № НОМЕР_3. Проте листом від 04 вересня 2025 року Дніпровським ВДВС у м. Києві повідомлено, що у відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_3 та згідно з постановою державного виконавця від 10 квітня 2015 року виконавчий документ був повернутий стягувачу, а саме виконавче провадження згідно з наказом № 1829/5 від 07 червня 2017 року знищене за закінченням строків зберігання, у зв`язку з чим державний виконавець позбавлений можливості вчинення виконавчих дій, у тому числі і скасування арешту майна ОСОБА_1 .

У зв`язку з вищевикладеним позивач уважає, що всі арешти та заборони, накладені державним виконавцем Телявським А.М. згідно з постановою від 23 червня 2014 року про арешт майна боржника в рамках ВП № НОМЕР_3, підлягають скасуванню.

Позивач дізналася про наявність вищевказаної постанови про арешт її майна лише 26 серпня 2025 року під час нотаріального посвідчення укладення угоди.

Позивач також указує, що відомості про будь-які відкриті виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 відсутні а АСВП, також відсутні відомості і в Єдиному реєстрі боржників. Відомості про наявність арешту згідно з постановою від 23 червня 2014 року в рамках ВП № НОМЕР_3 містяться лише в спецрозділі Єдиного реєстру речових прав та доступні лише при вчиненні нотаріальних дій.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2025 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі на 01 грудня 2015 року.

Ухвалою суду від 1 грудня 2025 року відкладено розгляд справи до 19 грудня 2025 року за клопотанням представника позивача.

Ухвалою від 19 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 12 січня 2026 року.

Позивач та представник позивача адвокат Кліща А.О. у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, у якій указав, що позивач підтримує заявлений позов у повному обсязі, просив здійснювати розгляд справи без участі позивача та представника позивача (а. с. 88).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судових засідань сповіщався належним чином, надіслав до суду нотаріально посвідчену заяву, у якій указав, що жодних претензій до ОСОБА_1 не має, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити повністю, розгляд справи просить здійснювати без його участі (а. с. 76).

Представник третіх осіб Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, про дату, час та місце судового засідання треті особи були повідомлені належним чином, представник Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав до суду пояснення третьої особи щодо позову, у яких просив ухвалити законне, справедливе рішення, указав, що спори щодо належності майна, на яке накладено арешт, належать до категорії цивільно-правових сторів і підлягають розгяду в порядку цивільного позовного провадження, якщо однією зі сторін є фізична особа. Належним способом захисту права власності у таких випадках є позов про зняття арешту з майна (а. с. 54-55).

Сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд уважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та третіх осіб.

У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд робить нижченаведений висновок.

Судом установлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року, яке набрало законної сили 30 грудня 2023 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_2 , треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Телявський Анатолій Миколайович, про скасування арешту з майна та зобов`язання вчинити дії, скасовано арешт коштів ОСОБА_1 , накладений постановою від 10.12.2018 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4, скасовано арешт майна ОСОБА_1 , накладений постановою від 10.12.2018 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4, виключено відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4 (а. с. 20-22).

Указаним судовим рішенням встановлено, що 17 грудня 2009 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 2-9442/09 було задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором № 003-2008-1151 від 11.04.2008 року в розмірі 1 026 290,53 грн.

23 вересня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс» було укладено Договір про відступлення права вимоги №104/20, відповідно до умов якого Первісний кредитор передав (відступив) належне йому Право Вимоги до Боржника - ОСОБА_1 , що виникло з Кредитного договору №003-2008/1151 від 11.04.2008р., а Новий Кредитор прийняв Право Вимоги та зобов`явся сплатити Новому кредитору оплату в розмірах, порядку та строки/терміни, вказані цьому Договорі.

Після чого, того ж дня, 23 вересня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс» (надалі - Цедент) та ОСОБА_2 (надалі - Цесіонарій) було укладено Договір про відступлення права вимоги №23/09/20-У, відповідно до умов якого Цедент передав (відступив), а Цесіонарій набув (прийняв) право вимоги за Кредитним договором №003-2008/1151 від 11.04.2008 р., укладеним між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 , як нового кредитора згідно Кредитного договору №003-2008-1151 від 11.04.2008 року, що був укладений між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , права за яким надежали ТОВ «ФК «Карточка Плюс» на підставі Договору про відстудпення права вимоги № 104/20 від 23 вересня 2020 року, та які були відступлені йому згідно Договору про відступлення права вимоги №23/09/20-У від 23 вересня 2020 року, датованою 12 січня 2023 р., ОСОБА_2 підтвердив факт погашення заборгованості ОСОБА_1 у повному обсязі та відсутність претензій фінансового характеру до ОСОБА_1 (а. с. 10).

23 червня 2014 року державним виконавцем ДВС Дніпровського РУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2442/2010, виданого 22.04.2010 про стягнення боргу в розмірі 1026290,53 грн з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 (а. с. 5).

03 вересня 2025 року адвокат Кліща А.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із адвокатським запитом, у якому просив скасувати арешт майна ОСОБА_1 , накладений постановою від 23.06.2014 р. у рамках ВП НОМЕР_3 (а. с. 11).

04 вересня 2025 року Дніпровським ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на запит представника позивача Кліщі А.О. повідомлено, що на виконанні у відділі (ВП-спецрозділ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа від 22.04.2010 № 2-2442/2010 Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення боргу в розмірі 1026290,53 грн з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк». 10 квітня 2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавче провадження знищено за закінченням строків зберігання. Виконавчі дії державним виконавцем здійснюються за наявності виконавчого документа на примусовому виконанні у відділі. Зняти арешт із майна неможливо у зв`язку зі відсутністю відкритого виконавчого провадження (а. с. 12-13).

Отже, із указанного повідомлення Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що державним виконавцем 10 квітня 2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа - виконавчого листа від 22.04.2010 № 2-2442/2010 Дніпровського районного суду м. Києва - стягувачу ПАТ «Універсал банк», однак накладений арешт на все майно ОСОБА_1 та заборону здійснювати відчуження майна державним виконавцем знято не було.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

У п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

За правилами, встановленими частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх випадках, не передбачених ч. ч. 1-4 ст. 59 цього за Закону, арешт майна може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача ОСОБА_1 , наявність арешту майна та заборони на його відчуження, які перешкоджають останній вільно розпоряджатися таким майном, беручи до уваги, що іншого способу захисту порушеного права власності позивача, аніж той, що нею обрано, за наявних обставин немає, суд уважає за доцільне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати арешт майна ОСОБА_1 та заборону на його відчуження, накладені постановою від 23.06.2014 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3, та виключити відомості про арешт майна ОСОБА_1 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, накладений постановою від 23.06.2014 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту задовольнити.

Скасувати арешт майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою державного виконавця Телявського А.М. державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 23 червня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Виключити відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про арешт майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою державного виконавця Телявського А.М. державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 23 червня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

треті особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , місцезнаходження: вул. Тороповського Георгія, буд. 39, м. Київ, 02100;

Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), , місцезнаходження: пров. Музейний, буд. 2-Д, м. Київ, 01001.

Повний текст рішення складено 12 січня 2026 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА