Справа № 215/9884/25
У Х В А Л А

23 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Лиходєдов А.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, надійшов текст заяви ОСОБА_1 з вимогою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, визначеній законодавством України.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу має бути зазначено ім`я боржника та його місце проживання (перебування) або місцезнаходження.

Однак у поданій заяві не зазначено місце проживання боржника, що унеможливлює його належну ідентифікацію та перешкоджає вирішенню питання про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається зі змісту вимог заяви, заявниця просить суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, без зазначення її конкретного розміру, з посиланням на «суму, визначену законодавством України», що не відповідає вимогам наказного провадження, оскільки судовий наказ може бути виданий лише за умови чіткого та визначеного розміру грошових вимог, та суперечить положенням п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Суд не наділений повноваженнями самостійно визначати розмір аліментів у наказному провадженні за відсутності його зазначення у заяві, оскільки це призвело б до часткового задоволення заявлених вимог та виходу за межі повноважень суду.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу має бути зазначено зміст заявленої вимоги та її розмір.

Як убачається зі змісту поданої заяви, заявницею сформульовано вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі без визначення її конкретного розміру, з посиланням на «суму, визначену законодавством України», що не дає можливості встановити предмет та розмір грошового зобов`язання, необхідні для вирішення питання про видачу судового наказу.

Крім цього, згідно з пунктом 5 частини третьої статті 163 ЦПК України, до заяви про видачі судового наказу мають бути додані докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги. Однак до заяви додано лише копії свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини, які самі по собі не підтверджують підстав та розміру заявленої вимоги про стягнення аліментів у порядку наказного провадження.

За таких обставин подана заява не відповідає вимогам, установленим пунктом 4 частини другої та пунктом 5 частини третьої статті 163 ЦПК України, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Керуючись ст. 161 ч. 1 п. 5, ст. 165 ч. 1 п. 1, ст. 166 ч. 2 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 відмовити у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подання апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня її складення.

Ухвалу складено 23.01.2026.

Суддя: