Справа № 331/1789/25
Провадження № 2/331/321/2026
УХВАЛА

іменем України

14.04.2026

Олександрівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом

Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Олександрівського районного суду м.Запоріжжя перебуває дана цивільна справа.

Відповідач просить суд застосувати до Концерну «Міські теплові мережі» заходи процесуального примусу та зобов`язати виконати вимоги викладені в Ухвалі Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 10.03.2026 року по справі 331/1789/25.

Клопотання мотивовано тим, що Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2026 року по справі №331/1789/25 Концерн «Міські теплові мережі» зобов`язали надати технічну документацію на будинок розташований за адресою : АДРЕСА_1 , з зазначенням загальної площі будинку, площі МЗК та допоміжних приміщень будинку, площі перших та верхніх поверхів будівлі, площі будівлі с прокладеними тепловими мережами; технічний паспорт на лічильник теплової енергії встановлений у пункті приєднання будинку за адресою: АДРЕСА_1 до теплової мережі. Вважає, що позивач не виконав вимогу суду, лише направив до суду пояснення. Позивачем не надано доказів, що він звертався до ТОВ «МЕТІ», але з незалежних від нього причин не зміг отримати витребувану документацію. Таким чином невиконання Позивачем вимоги суду, викладеної в Ухвалі від 10.03.2026 року не тільки свідчить про безпідставне небажання виконувати вимоги суду, а й не надає можливості Відповідачу перевірити позовні вимоги в частині розрахунку спожитої теплової енергії за Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово - комунального господарства від 22.11.201В року №315.

Представник відповідача та відповідач підтримали клопотання, прохали суд його задовольнити.

Представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання, суду пояснила, що ухвала суду про витребування доказів виконана. Також суд повідомила, що не мають можливості надати технічну документацію на будинок, так як Концерну МТМ не надавалась, у зв`язку з тим, що не є розпорядником технічної документації на вказаний будинок.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши заяву відповідача та матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, згідно ч.1ст.143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Статтею 144 ЦІІК України визначено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ст.148 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді штрафу, а також його розміри, залежно від суті зловживання процесуальними правами учасником провадження, його тривалості та обставин конкретної справи.

Враховуючи вищевказані положення, вбачається, що застосування заходів процесуального примусу належить до виключної компетенції суду та можливе виключно за його ініціативи, а не за клопотанням учасника справи.

Застосування судом заходів процесуального примусу є правом суду, а не обов`язком. Крім того, слід зазначити, що, згідно ч. 2 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З врахуванням зазначеного, суд дослідивши заяву представника позивача та позицію учасників процесу, прийшов до висновку про необґрунтованість заяви, з наступних підстав.

Так, 10.03.2026 ухвалою суду витребувано у Концерну «Міські теплові мережі» наступні документи: технічну документацію на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з зазначенням загальної площі будинку, площі МЗК та допоміжних приміщень будинку, площі перших та верхніх поверхів будівлі, площі будівлі с прокладеними тепловими мережами; технічний паспорт на лічильник теплової енергії встановлений у пункті приєднання будинку за адресою: АДРЕСА_1 до теплової мережі.

Отже, судом було витребувано докази у Концерну «Міські теплові мережі» в порядку ст. 84 ЦПК України, положеннями якої повторне витребування не передбачено.

З іншого боку, за положеннями ч. ч. 8,9 ст. 84 ЦПК України У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача були надані документи щодо технічного паспорту на лічильник теплової енергії встановлений у пункті приєднання будинку за адресою: АДРЕСА_1 до теплової мережі.

Щодо технічної документації на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з зазначенням загальної площі будинку, площі МЗК та допоміжних приміщень будинку, площі перших та верхніх поверхів будівлі, площі будівлі с прокладеними тепловими мережами представник у заяві та у судовому засіданні надала пояснення, що не мають можливості надати технічну документацію на будинок, так як Концерну МТМ не наддавалась, у зв`язку з тим, що не є розпорядником технічної документації на вказаний будинок.

Отже, згідно ч.7-9 ст. 84 ЦПК України представник позивача повідомила суд про ненадання певних доказів із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Окрім цього, суд вважає, що доводи представника позивача щодо неможливості надання документів на виконання ухвали суду від 10.03.2026, є обгрунтованими.

Таким чином, суд вважає, що доводи відповідача щодо необхідності застосування до Позивача заходів процесуального примусуу зв`язку з ненаданням зазначених документів в ухвалі суду від 10.03.2026 є безпідставними.

Відтак, заява відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 84, 143, 144, 148 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про застосування до Позивача заходів процесуального примусу - залишити без задоволення.

У відповідності до вимог ст.353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 15.04.2026 року.

Суддя: Н.В.Фісун