Справа № 276/527/26
Провадження по справі 2/276/546/26
У Х В А Л А

31 березня 2026 року селище Хорошів

Суддя Хорошівського районного суду Житомирської області Семенюк А.С., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2026 до Хорошівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», подана через систему «Електронний суд».

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку, що при подачі до суду заяви позивачем було порушено вимоги цивільного процесуального законодавства, що регламентує порядок звернення до суду з позовними заявами, а саме порушено вимоги ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, до позову додано платіжну інструкцію №280 від 19.12.2025 року, з якої встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Окрім того, додано платіжну інструкцію №179 від 24.03.2026 року, з якої встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» сплачено судовий збір у розмірі 240,00 грн

Разом з тим, додана до поданої заяви платіжна інструкція №280 від 19.12.2025 року на суму 2422,40 грн не є належним доказом оплати судового збору за позовною заявою у цій справі (№276/527/26), оскільки згідно відомостей з автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» та виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України судовий збір за вказаним платіжним документом був сплачений в цивільній справі №276/238/25, за результатами розгляду якої ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 23.02.2026 повернуто позовну заяву особі, яка її подала.

Окрім того, зі змісту позовної заяви та її вимог встановлено, що предметами спору у даній справі є три окремих кредитних договори: договір №6908114 від 30.12.2024 року, заборгованість за яким становить 27600,00 грн.; договір №7734661 від 13.01.2025 року, заборгованість за яким становить 30100,00 грн.; договір №101145300 від 20.01.2025 року, заборгованість за яким становить 31314,48 грн.

Згідно положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подачу до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено прожитковий мінімум у 2026 році на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2026 року 3328 грн.

Згідно з положеннями п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2011 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Верховний Суд у справі №909/243/18, акцентував увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, ВС зазначив, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Згідно ч.1 ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під позовною вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Об`єднані можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18, провадження № 12-231гс18).

Також Верховний Суд у своїй постанові від 15.02.2019 у справі №910/11811/18 зауважив, що кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (кредитні договори, договори забезпечення, тощо).

Отже, вимога про стягнення заборгованості за кожним кредитним договором є самостійною вимогою.

Зі змісту позову та доданих документів вбачається, що загальний розмір заборгованості, яку просить стягнути позивач з відповідача, становить 89014,18 грн. Така заборгованість утворилась за трьома окремими кредитними договорам, укладеними відповідачем: договір №6908114 від 30.12.2024 року; договір №7734661 від 13.01.2025 року; договір №101145300 від 20.01.2025 року. Як слідує з прохальної частини позовної заяви, позивач заявляє по суті три самостійні вимоги майнового характеру, однак при цьому об`єднує суму заборгованості по трьох окремих самостійних кредитних договорах в одну суму, з якої, як встановлено судом, сплачено судовий збір в розмірі 240,00 грн, що має відображення у платіжній інструкції №179 від 24.03.2026 року.

Таким чином, позов містить три вимоги майнового характеру: стягнення кредитної заборгованості за трьома окремими договорами, по кожному з яких позивачем нараховано заборгованість окремо та зазначено її складові, такі як заборгованість за основною сумою боргу та заборгованість за відсотками, заборгованість за комісією, заборгованість за пенею

Заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ні поданими доказами, хоча й стосуються одного відповідача. Вимоги за вказаними кредитними договорами не є похідними від основної позовної вимоги. При цьому при вирішенні спору підлягають встановленню обставини щодо виконання кожного договору у відповідності до умов, визначених у договорах.

Тобто заявлено по суті три самостійні вимоги майнового характеру по трьох окремих самостійних кредитних договорах, об`єднаних позивачем в одному позові, за яким позивачем сплачено судовий збір в розмірі 240,00 грн.

Також, можливість пред`явлення кількох окремих позовів є одним з аргументів, який дозволяє стверджувати, що у цій справі має місце не одна вимога, а кілька вимог щодо одного відповідача. Також, якщо б позивач подавав окремі позови про стягнення заборгованості за кожним кредитним договором, то мав би сплатити судовий збір за кожен з них.

Беручи до уваги, що позивачем заявлено три окремі вимоги майнового характеру, за подачу до суду позову про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами, тому позивачу необхідно було сплатити 7267,20 грн. судового збору, тобто за кожну вимогу по 7987,20 грн (2662,40 грн * 3 = 7987,20 грн).

Таким чином, ТОВ «Мілоан» необхідно сплатити7747,20грн (7987,20 грн - 240,00 грн)судового збору у справі №276/527/26 за наступними реквізитами:

Хорошівський районний суд,

ГУК у Житомирській області

/ТГ смт.Хорошів/ 22030101

р/р UA0006751,

, ККД 22030101

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Частиною 1 ст.185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, суддя вважає, що позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, необхідно залишити без руху та надати позивачу термін 5 днів з моменту отримання ухвали на усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.С.Семенюк