ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 березня 2026 року м. Чернівці

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Кулянди М.І., Одинака О.О., Височанської Н.К.,

ознайомившись з апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , на рішення Чернівецького районного суду м.Чернівці від 20 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Чернівецького районного суду міста Чернівців від 20 січня 2026 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 22 квітня 2018 року Виконавчим комітетом Дорошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис № 01.

Неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено проживати разом із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його самостійному вихованні та утриманні.

Встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частково не погоджуючись із вказаним рішенням суду, зокрема в частині встановлення факту, що батько самостійно виховує та утримує неповнолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_5 , інтереси якого представляє ОСОБА_1 сформував в системі «Електронний Суд» 11 березня 2026 року апеляційну скаргу на вказане рішення суду як особою, яка не була залучена до участі у справі, з посиланням на те, що рішення у цій справі стосується їх прав та обов`язків.

У апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_5 просили поновити строк на апеляційне оскарження.

Як на підставу для поновлення відповідного строку посилається на те, що листом Державного бюро розслідувань №10-2-05-02-5891 від 06 березня 2026 року, який ними отриманий та зареєстрований 07 березня 2026 року за №10072, проінформовано про наявність у проваджені Чернівецького районного суду міста Чернівців даної справи.

Крім того, у вищезазначеному листі є вимога про участь ІНФОРМАЦІЯ_1 у категорії цивільних справ, предметом розгляду яких є розірвання шлюбу та/або встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини (дітей) батьком, які перебувають в проваджені Чернівецького районного суду міста Чернівців.

У зв`язку з відсутністю інформації про наявність судового провадження та ухваленого судом рішення, ІНФОРМАЦІЯ_6 був позбавлений можливості здійснювати захист державних та суспільних інтересів.

Лише 07 березня 2026 року ІНФОРМАЦІЯ_1 стало відомо про наявність судових рішень, в тому числі і у даній справі, які безпосередньо впливають на їх права та обов`язки оскільки, у разі задоволення позовної вимоги позивача (особи чоловічої статі призовного віку) та встановлення факту самостійного виховання та утримання ним неповнолітньої дитини (дітей) у такої особи виникає право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Колегія суддів, вирішуючи заяву ІНФОРМАЦІЯ_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження, виходить із наступного.

Згідно зі статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Чинний ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в апеляційному перегляді осіб, які не брали участі у справі.

У статті 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Зазначена норма визначає осіб, які наділені правом на апеляційне оскарження судового рішення, що поділяються на дві групи учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, але судовим рішенням вирішено питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частиною третьою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Під час вирішення питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Право на апеляційне оскарження судового рішення напряму залежить від обізнаності про наявність судового спору та своєчасності отримання судового рішення суду першої інстанції.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.

Зазначені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 204/2113/14-ц та від 25 листопада 2020 року у справі № 2-9436/2007.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (Volovik v. Ukraine, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ від 06 грудня 2007 року).

У § 53 рішення від 19 червня 2001 року у справі «Kreuz v. Poland» Європейський суд з прав людини констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Проте такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях від 13 січня 2000 року у справі «Miragall Escolano and others v. Spain» та від 28 жовтня 1998 року у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «llhan v. Turkey» ЄСПЛ констатував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, необхідно звертати увагу на обставини справи.

У постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 1512/12762/12 зазначено, що: «відповідно до пункту 1 частини другої статті358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Заявник має враховувати, що звернення з апеляційною скаргою поза встановленим процесуальним законом строком оскарження судового рішення покладає на нього обов`язок доведення та обґрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку і у разі, коли відповідну апеляційну скаргу подано особою, не залученою до участі у справі. Разом з цим, неучасть у справі особи, яка звертається зі скаргою, з посиланням на те, що рішення у цій справі стосується її прав та інтересів, не є безумовною підставою визнання причин пропуску строку поважними та поновлення цього строку.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить про те, що подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки, захищає її саме від передбаченої частиною другою статті358 ЦПК України безумовної відмови у відкритті апеляційного провадження (якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення), тобто незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, проте не звільняє вказану особу від обов`язку довести поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження».

Верховний суд у постанові від 12 березня 2025 року у справі № 2-324/01 вказав на те, що оцінювати наявність або відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне провадження особи, яка не брала участі у розгляді цієї справи судом першої інстанції, апеляційний суд повинен виключно в тому контексті, чи пропущено строк оскарження з моменту, коли особа ознайомилася з таким рішенням або отримала його копію, а так само отримала можливість ознайомитися з відповідною судовою справою. Момент ознайомлення зі справою та/або з оскаржуваним судом рішенням має бути встановлений судом достеменно, а висновки з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Листом Державного бюро розслідувань від 06 березня 2026 року, який ІНФОРМАЦІЯ_6 отриманий та зареєстрований 07 березня 2026 року, останнього проінформовано про наявність у провадженні Чернівецького районного суду міста Чернівці судової справи № 725/11585/25.

На час вирішення апеляційним судом питання про поважність причин пропуску ІНФОРМАЦІЯ_6 строку на апеляційне оскарження відсутні докази, які б вказували на можливість ознайомлення з рішенням Чернівецького районного суду м. Чернівці від 20 січня 2026 року до 07 березня 2026 року.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт у справі під час її розгляду судом першої інстанції участі не брав. В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції вирішив питання, які прямо стосуються прав та обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_8 , а саме, виникнення на підставі оскаржуваного рішення у позивача права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Про наявність судового провадження у справі № 725/11585/25 та ухваленого судом рішення ІНФОРМАЦІЯ_6 дізнався лише 07 березня 2026 року, що підтверджується долученим до апеляційної скарги списком, в якому зазначені справи та особи, щодо яких ухвалені відповідні судові рішення. Отже, апелянт був позбавлений можливості оскаржити рішення Чернівецького районного суду м. Чернівці від 10 грудня 2025 року у встановлені процесуальним законом строки з незалежних від нього причин.

Апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня ознайомлення апелянтом з рішенням Чернівецького районного суду м. Чернівці від 20 січня 2026 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ІНФОРМАЦІЯ_6 пропустив з поважних причин і він підлягає поновленню.

Щодо клопотання про відстрочення сплати судового збору

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) встановлено судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Із позовом у вказаній справі позивач звернувся у 2025 році.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 3 028 гривень.

Підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, яка подана юридичною особою, 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

В зв`язку з наведеним, за подання апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_9 підлягав сплаті судовий збір у сумі 2 906 гривень 88 копійок (1 211,20 х 150% х 0,8 х2).

Колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання ІНФОРМАЦІЯ_8 про відстрочення сплати судового збору, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 вже зробила висновок щодо застосування наведених норм. Так, аналізуючи норми частини першої статті 8 Закону № 3674-VI, Велика Палата зазначила, що, суд, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору особам, які не зазначені в статті 5 Закону № 3674-VI [цією статтею визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх судових інстанціях у силу закону відповідно до їх статусу або виходячи із чітко визначеного предмета спору], або у справах із предметом спору, не охопленим цією статтею, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов [передбачених статтею 8] для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Велика Палата Верховного Суду також вказала, що в нормі частини другої статті 132 КАС відсилання до норм Закону № 3674-VI передбачене лише щодо звільнення від сплати судового збору. Це означає, що відповідно до частини першої статті 133 КАС юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату.

З доданих до клопотання доказів вбачається, що на рахунку ІНФОРМАЦІЯ_8 за кодом економічної класифікації видатків бюджету № 2800, який призначений в тому числі для сплати судового збору, відсутні відповідні кошти. Також апелянтом надано докази щодо здійснення запиту про отримання коштів, необхідних для сплати судового збору.

Колегія суддів враховуючи ту обставину, що обов`язок зі сплати судового збору покладається саме на ту особу, яка звертається до суду, й суд не може зобов`язати сплатити судовий збір іншу особу, а також те, що станом на момент подання апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_9 здійснено запит щодо отримання коштів, необхідних для сплати судового збору, з метою забезпечення права особи на доступ до суду, приходить до висновку про задоволення вказаного клопотання та відстрочення сплати судового збору у розмірі 2 906 гривень 88 копійок за подання до суду апеляційної скарги до ухвалення Чернівецьким апеляційним судом судового рішення у цій справі.

Апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_8 на рішення Чернівецького районного суду міста Чернівці від 19 січня 2026 року відповідає за формою та змістом вимогам статті 356 ЦПК України, а тому є всі підстави для відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 359 ЦПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи. Якщо разом з апеляційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття апеляційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з правилами, встановленими частинами третьою, четвертою статті 359 ЦПК України, слід встановити строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та зупинити дію оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.353, 356, 359, 369 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити особі, яка не брала участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 строк на апеляційне оскарження рішення Чернівецького районного суду міста Чернівців від 20 січня 2026 року.

Зупинити дію рішення Чернівецького районного суду міста Чернівці від 20 січня 2026 року до закінчення апеляційного провадження.

Клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення сплати судового збору задовольнити.

Відстрочити ІНФОРМАЦІЯ_1 сплату судового збору у розмірі 2 906 гривень 88 копійок за подання до суду апеляційної скарги до ухвалення Чернівецьким апеляційним судом судового рішення у справі №725/11585/25.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , на рішення Чернівецького районного суду м.Чернівці від 20 січня 2026 року.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження надіслати: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію апеляційної скарги та додані до неї матеріали разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження надіслати: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , роз`яснити їх право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам ст.360 ЦПК України, у строк до 25 квітня 2026 року.

До відзиву додати докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.І. Кулянда

О.О. Одинак

Н.К. Височанська