УХВАЛА

31 березня 2026 року

м. Київ

справа № 672/1073/24

провадження № 61-3994ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Терлич Валерій Габорович, на постанову Хмельницького апеляційного суду

від 24 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та дружину,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на дитину та дружину.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 20 000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14 жовтня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неї у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14 жовтня 2024 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 лютого 2026 року рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2025 року

в частині розміру стягуваних аліментів і розподілу судових витрат змінено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи

з 14 жовтня 2024 року, та до повноліття дитини.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дружину в розмірі

4 000,00 грн щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2024 року, та до досягнення дочкою ОСОБА_3 трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

26 березня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Терлич В. Г., через підсистему «Електронний суд», звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 24 лютого 2026 року,

у якій представник заявниці, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду

від 24 лютого 2026 року і залишити в силі рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2025 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом позову в цій справі є стягнення аліментів на дитину та дружину.

Враховуючи зазначене вище, постанова Хмельницького апеляційного суду

від 24 лютого 2026 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно

до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Переглядаючи справи в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно

до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України представником заявниці у касаційній скарзі не наведено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно

до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах,

де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими,

ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки представник заявниці подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Терлич Валерій Габорович, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 24 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

на дитину та дружину.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара