ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/9/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судового засідання Давидюк В.О.

представника скаржника Костенка Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Патлаченко Максим Володимирович,-

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла зазначена скарга.

У своїй скарзі скаржник просить суд визнати постанову державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (після переіменування - Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України) Патлаченко Максима Володимировича від 04.01.2022 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про закінчення виконавчого провадження -незаконною; скасувати зазначену постанову; направити виконавчий лист № 2-3688/12 (справа № 2-3688/12) про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № 247084 cred від 28.08.2008 у розмірі 12927,18 доларів США до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/25413/25 між суддями від 25 листопада 2025 року матеріали скарги передано в провадження судді Шаповалової К.В.

Ухвалою суду від 1 грудня 2025 року скаргу було прийнято до розгляду та призначено в судове засідання на 12 грудня 2025 року.

У судове засідання 12 грудня 2025 року в режимі відеоконференцзв`язку з`явився представник скаржника. Заінтересовані особи до суду не з`явились, про день та час судового засідання були повідомлені відповідно до приписів норм ЦПК України, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи та зворотними повідомленнями. Будь-яких заяви з процесуальних питань чи пояснення щодо суті скарги від них не надходило. Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання суд ухвалив розпочати розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явились.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу, вказав, що державний виконавець неправомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, бо на користь стягувача було перераховано лише 3699,13 доларів США, що за курсом НБУ становить 103039,97 грн, в той час як на рахунок стягувача відповідно до рішення суду мало бути перераховано кошти у розмірі 12927,18 доларів США. Зауважив, що державний виконавець безпідставно визначив суму заборгованості боржників у гривнях, оскільки відповідно до резолютивної частини рішення суду судом було стягнуто з відповідачів на користь позивача кошти у доларах США, а отже стягувач має отримати кошти у розмірі 12927,18 доларів США/ еквівалент в гривнях з урахуванням курсу долара на час виконання рішення суду. Просив скаргу задовольнити, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та направити виконавчий лист знову до ВДВС для продовження примусового стягнення коштів з боржника.

Крім того, у судовому засіданні було задоволено клопотання представника скаржника про витребування з архіву Дарницького районного суду м. Києва для огляду матеріали цивільної справи № 2-3688/12, для встановлення факту надходження оригіналу виконавчого листа після закриття виконавчого провадження до суду. У зв`язку з цим та для повторного виклику заінтересованих осіб у судовому засіданні було оголошено перерву до 16 січня 2026 року.

У судове засідання 16 січня 2026 року в режимі відеоконференцзв`язку з`явився представник скаржника. Заінтересовані особи до суду не з`явились, про день та час судового засідання були повідомлені відповідно до приписів норм ЦПК України, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи та зворотними повідомленнями. Будь-яких заяви з процесуальних питань чи пояснення щодо суті скарги від них не надходило. Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, з огляду на повторну неявку їх до суду та неповідомлення причини неявки, суд ухвалив розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.

У судовому засіданні було досліджено долучені докази до скарги, а також оглянуто матеріали справи № 2-3688/12.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши наявні матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-3688/12, повно, всебічно та об`єктивно вивчивши доводи поданої скарги, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 28 лютого 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва прийнято рішення у справі № 2- 3688/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № 247084 cred від 28.08.2008 у розмірі 12927,18 доларів США, що за курсом НБУ складає 103039,97 грн.

Рішення суду в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалось та набуло чинності.

10 вересня 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2- 3688/12.

26 лютого 2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Процом Віктором Степановичем було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 (код доступу НОМЕР_2) з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

4 січня 2022 року державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Патлаченко Максимом Володимировичем було встановлено, що боржником сплачено борг, виконавчий збір та витрати у повному обсязі та керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1.

12 листопада 2025 року представник АТ КБ "Приватбанк" звернувся до державного виконавця з заявою про видачу постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1.

1 листопада 2025 року у відповідь на заяву представника банку, Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надав постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 04.01.2022 та письмово повідомив, що "04.01.2022 на рахунок Відділу з обліку депозитних сум надійшли грошові кошти боржника в сумі 113644,00 грн. Розпорядженням №503307062 грошові кошти боржника в сумі 113644,00 грн розподілено та перераховано, відповідно до статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»: 300,03 грн в рахунок погашення витрат виконавчого провадження, 10304,00 гри в рахунок погашення виконавчого збору та 103039,97 грн. в рахунок погашення боргу перед стягувачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК»".

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до положень статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Як вбачається з резолютивної частини рішення суду від 28 лютого 2013 року у справі № 2-3688/12 судом стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № 247084 cred від 28.08.2008 у розмірі 12927,18 доларів США, що за курсом НБУ складає 103039,97 грн.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону № 606-XIV.

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Із матеріалів справи убачається, що, ухвалюючи рішення у справі, Дарницький районний суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/12665/14-ц від 4 липня 2018 року.

Судом встановлено і вказане підтверджується долученими до скарги доказами, що на рахунок стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 було перераховано кошти у гривні в розмірі 103039,97 грн, що за курсом НБУ на час перерахування (13 січня 2022 року) становило - 3699,13 доларів США, а відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва стягувач мав отримати кошти у розмірі 12927,18 доларів США.

Таким чином, оскільки державним виконавцем стягувачу була перерахована не вся сума боргу, що була визначена рішенням суду, державним виконавцем безпідставно та неправомірно винесено постанову про закриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із частиною другою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Патлаченко Максимом Володимировичем неправомірно та безпідставно було винесено постанову про закриття виконавчого провадження, з урахуванням того, що стягувачу не було перераховано повністю суму заборгованості, визначену рішенням суду в доларах США, а тому його дії підлягають визнанню неправомірними, а постанова про закриття виконавчого провадження скасуванню, тобто скарга в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

В той же час, скарга в частині направлення виконавчого листа № 2-3688/12 до ВДВС не підлягає задоволенню, оскільки як було встановлено судом під час розгляду скарги, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-3688/12, оригінал виконавчого листа до суду не повертався.

На підставі викладеного, керуючись статтями 447, 447-1, 451 ЦПК України, статтями 1, 4, 24,74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Патлаченко Максим Володимирович - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Патлаченко Максим Володимирович в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 4 січня 2022 року - неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Патлаченко Максима Володимировича про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 4 січня 2022 року.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення негайно та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.В. Шаповалова