Справа №676/4492/25
Номер провадження 2/676/501/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Райтаровського В.І.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клюцук В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Кам`янець Подільської міської ради Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Хмельницький обласний державний нотаріальний архів про зняття арешту зі спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зняття арешту зі спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки ОСОБА_6 , яка склала заповіт 17.02.1998 року та заповіла все своє майно, в тому числі належний їй на праві власності житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 своїй онуці ОСОБА_7 . 01.06.2002 року ОСОБА_8 уклав шлюб з ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу присвоєно спільне прізвище « ОСОБА_9 ». Після смерті ОСОБА_6 , позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим нотаріусом було заведено спадкову справу №47-2020. З довідки приватного нотаріуса слідує, що єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_10 є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу придбала частину житлового будинку по АДРЕСА_1 . Під час оформлення спадкових прав щодо майна померлої ОСОБА_6 позивачу стало відомо, що на належне померлій нерухоме майно було накладено арешт у зв`язку із чим здійснити оформлення спадкових прав не є можливим. Із інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.07.2021 року та від 06.06.2025 року на домоволодіння по АДРЕСА_1 були накладні арешти на підставі ухвали народного суду від 06.03.1994 року та від 10.03.1998 року Першою Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою, накладено обтяження за № 5178290 від 21.06.2007 року та № 5202595 від 25.06.2007 року.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частки домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , що складається з наступного, а саме: будинок садибного типу, літера «А-1», загальною площею - 42,9 кв.м., житлова площа - 29,1 кв.м.. Приміщення будинку садибного типу літ. А-1: 1-поверх:

приміщення поз. 1 веранда - 6,8 кв.м.; приміщення поз. 2 коридор - 7,0 кв.м.; приміщення поз. 3 кімната - 13,9 кв.м.; приміщення поз. 4 кімната - 15,2 кв.м. та сарай літ. «Д», площею - 12, 6 кв.м. Скасувати арешт з нерухомого майна, а саме з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений ухвалою Народного суду від 06.03.1994 року, реєстраційний номер обтяження: 5178290, зареєстровано: 21.06.2007 11:30:31 за N? 5178290 реєстратором: Перша Кам?янець-Подільська державна нотаріальна контора. Скасувати заборону з нерухомого майна, а саме з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку накладено на підставі договору від 10.03.1998 року, ОСОБА_11 , реєстраційний номер обтяження: 5202595, зареєстровано: 25.06.2007 17:48:28 за N? 5202595 реєстратором: Перша Кам?янець-Подільська державна нотаріальна контора.

Ухвалою судді від 21 липня 2025 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23 грудня 2025 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25 лютого 2026 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася; від її представника адвоката Клюцука В.П. через канцелярію суду надійшла письмова заява в якій він просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, завчасно.

Представник відповідача Кам`янець-Подільської міської ради в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність щодо вирішення справи покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник третьої особи Хмельницького обласного державного нотаріального архіву в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії заповіту від 17.02.1998 року, посвідченого Першою Кам`янець-Подільською нотаріальною конторою слідує, що ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належне їй на праві приватної власності житловий будинок, що розташований за адресою в м. Кам`янець-Подільський заповіла своїй онуці ОСОБА_7 .

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

З копії свідоцтва про одруження НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янець-Подільського міського управління юстиції Хмельницької області 01.06.2002 року ОСОБА_8 уклав шлюб з ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу присвоєно спільне прізвище « ОСОБА_9 ».

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 ОСОБА_14 ,народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її матір`ю є ОСОБА_6 .

З копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 , виданого Кам`янець-Подільським міським відділом РАЦС слідує, що ОСОБА_12 уклав шлюб з ОСОБА_14 , після реєстрації шлюбу присвоєно спільне прізвище « ОСОБА_15 ».

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Хмельницький ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до витягу зі спадкового реєстру №62467506 від 13.11.2020 року зареєстровано спадкову справу, після смерті ОСОБА_6 .

З копії довідки та відповіді приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Саварчука В.М. від 19.06.2025 року №343/02-14 та від 26.06.2025 року слідує, що 10.04.2024 року заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_13 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 та зареєстровано в реєстрі за №76561175. Єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_13 є ОСОБА_1 . Також повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено приватним нотаріусом Назарук Н.В. 13.11.2020 року, яка припинила свою діяльність у зв`язку із чим вказану спадкову справу передано на зберігання до Хмельницького обласного державного нотаріального архіву.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 13.08.1983 року, посвідченого державним нотаріусом, ОСОБА_16 продала ОСОБА_6 частину житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно довідки-характеристики з інвентаризаційної справи БТІ та копії технічного паспарту від 12.02.2021 року, власником частки житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , опис майна: будинок садибного типу, літера «А-1», загальною площею - 42,9 кв.м., житлова площа - 29,1 кв.м.. Приміщення будинку садибного типу літ. А-1: 1-поверх:приміщення поз. 1 веранда - 6,8 кв.м.; приміщення поз. 2 коридор - 7,0 кв.м.; приміщення поз. 3 кімната - 13,9 кв.м.; приміщення поз. 4 кімната - 15,2 кв.м. та сарай літ. «Д», площею - 12, 6 кв.м.

Із копії домової книги на домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що в ньому зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 .

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №265152560 від 09.07.2021 року ОСОБА_2 , на праві спільної часткової власності належить 1/4 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідує, що на даний житловий будинок накладено арешт ухвалою Народного суду від 06.03.1994 року, реєстраційний номер обтяження: 5178290 та 25.06.2007 року за № 5202595 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_17 .

Згідно відповіді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.09.2021 року, справи відносно ОСОБА_3 в 1994 році судом не розглядалися. Разом з цим відповідно до копії вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 1995 року ОСОБА_18 визнано винним за ст.ст. 81 ч.3, 140 ч.3, 222 ч.3 КК України та призначено йому остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

З відповіді Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 20.07.2021 року №2027/01-18 вбачається, що накладено арешт на майно ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 по даним архівного фонду №8 Першою Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою згідно запису в «Реєстрі для реєстрації заборон та арештів, накладених судовими та слідчими органами» №10 від 06 березня 1994 року, а також згідно запису про накладення арешту народним судом.

Також накладено арешт на майно ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 по даним архівного фонду №8 Першою Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою згідно запису в «Реєстрі для реєстрації заборон та арештів, накладених судовими та слідчими органами» №52 від 10 березня 1998 року, а також згідно запису про накладення арешту народним судом.

Згідно копії спадкової справи №47/2020 заведеної після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 слідує, що із заявою про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_5 (донька) ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 (донька) ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 (онука) ІНФОРМАЦІЯ_8 . Приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Назарук Н.В. 18.05.2021 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом згідно якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 є її донька ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_13 в частці кожна. Спадщина на яку у вказаній частці видано це свідоцтво складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею, 2,0741 га, в тому числі за земельними угіддями рілля 2,0741 га., що розташована на території Підпилип`янської сільської ради Кам`янець-Подільського району.

Разом з цим, із листа приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Саварчука В.М. від 06.08.2025 року вих.№194/02-14, адресованого позивачу ОСОБА_1 слідує, що при перевірці з даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ним було виявлено арешт на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1 накладений на підставі ухвали народного суду від 06.03.1994 року. У зв`язку із наявністю вищевказаного арешту, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне майно померлій ОСОБА_6 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі в частині накладеного арешту на спадкове майно, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З викладених норм права вбачається, що кожна сторонами самостійно обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі № 463/3251/22 законом у цьому випадку передбачений спосіб судового захисту порушеного права, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту, відповідачами у якому мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.02.2023 року у справі № 463/2924/22.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу.

Згідно статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям чинного КПК України. Статтею 170 КПК України передбачено, що метою застосування арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У будь-якому разі арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження, або межами відкритого виконавчого провадження тощо.

Після розгляду кримінальної справи та виконання постановленого у справі вироку втручання у право власності фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття після припинення кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, у виниклих правовідносинах, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Ця норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на зазначене на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна, поширюються норми КПК України 1960 року. Проте положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі.

За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18), нормативна неврегульованість порядку захисту права людини, який очевидно безпідставно обмежується, не може виправдовувати відмову в його захисті. Зволікання з наданням ефективного засобу юридичного захисту тягне погіршення правового становища людини, яка зазнає негативних наслідків від перешкод в отриманні реальної можливості виправити помилку, та перебуває у стані невизначеності тривалий час.

Після припинення кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. При цьому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин.

Скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, яку розглянуто по суті, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

За таких обставин вирішення цього питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юстиції та не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження.

У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття/розгляду кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Подібні за змістом роз`яснення містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», згідно пункту 1 якої за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Позови про зняття арешту з майна можуть бути пред`явлені, зокрема, коли накладено арешт на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна (пункт 3).

Пунктом 5 постанови визначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Під час судового розгляду встановлено, що приватний нотаріус Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Саварчук В.М. не може видати позивачу ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , у зв`язку із тим, що за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ним було виявлено арешт на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що 17.02.1998 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті здійснила заповітне розпорядження, згідно якого належний їй на праві приватної власності житловий будинок, що розташований за адресою в АДРЕСА_1 заповіла своїй онуці ОСОБА_19 . Після смерті бабусі, позивач звернулася до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського міськрайонного суду із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак під час оформлення її спадкових прав, було встановлено наявність обтяження на нерухоме майно, зокрема домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яке накладено відносно ОСОБА_4 10.03.1998 року та ОСОБА_3 06.03.1994 року, що підтверджується відповіддю Хмельницького обласного державного нотаріального архіву.

З відповіді Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 20.07.2021 року №2027/01-18 вбачається, що накладено арешт на майно ОСОБА_3 за АДРЕСА_1 по даним архівного фонду №8 Першою Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою згідно запису в «Реєстрі для реєстрації заборон та арештів, накладених судовими та слідчими органами» №10 від 06 березня 1994 року. При цьому згідно відповіді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23.09.2024 року, справ відносно ОСОБА_3 у 1994 році судом не розглядалося. Також по даним архівного фонду №8 Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контор в «Реєстрі для реєстрації заборон (арештів) на будинки, квартири та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами» за №52 від 10 березня 1998 року є запис про накладення арешту на майно ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 1995 року ОСОБА_18 визнано винним за ст.ст. 81 ч.3, 140 ч.3, 222 ч.3 КК України та призначено йому остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №265152560 від 09.07.2021 року ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності частка належить домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . В той же час на вказане домоволодіння накладено арешт 06.03.1994 народним судом відносно ОСОБА_3 т та 10.03.1998 року відносно ОСОБА_4 .

Арешт на спірне нерухоме майно накладено на виконання вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 1995 року відносно ОСОБА_18 в межах кримінальної справи №1-108/1995, розпочатої і завершеної за правилами КПК 1960 року. Померла бабуся позивача - ОСОБА_6 не була учасником кримінальної справи, в межах якої накладено арешт, а також не була учасником справи відносно ОСОБА_3 на яке також накладено арешт; арешт на нерухоме майно накладено на все домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 та до цього часу не знято, що перешкоджає позивачу ОСОБА_1 набути право власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом.

В судовому засіданні не здобуто належних доказів про накладення оспорюваного арешту на спірне майно саме судовим виконавцем або перебування у державного виконавця відкритого виконавчого провадження про примусове виконання вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 1995 року відносно ОСОБА_18 в частині конфіскації належного засудженому майна. Інформація про виконання зазначеного вироку на час розгляду справи у суду відсутня.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування арешту з нерухомого майна, накладеного на домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_17 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкуванням перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

У відповідності до розділу 10 пункту 4 підпункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду про захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Так, в обґрунтування позовної вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на належний померлій ОСОБА_6 житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 сторона позивача посилається на те, що у зв`язку із накладенням арешту на спірне майно, вона не може здійснити належне оформлення спадкових прав.

Судом встановлено, що відповідно до листа приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Саварчука В.М. від 06.08.2025 року вих.№194/02-14, видача свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 затримується до зняття арешту з майна. Так, підставою відмови у видачі позивачу свідоцтво про право на спадщину на належне померлій ОСОБА_6 майно, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 є виявлений арешт на житловий будинок накладений на підставі ухвали народного суду від 06.03.1994 року.

Таким чином, суд констатує, що скасування арешту, накладеного на належний спадкодавцю ОСОБА_6 житловий будинок, усуне відповідні перешкоди для реалізації права позивача як її спадкоємця щодо оформлення спадщини.

З таких обставин, позовна вимога про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 є передчасною і не підлягає задоволе нню.

Водночас, питання розподілу судових витрат позивача суд не вирішує, у зв`язку із поданням відповідної заяви представником позивача про не стягнення цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 30, 76-89, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Кам`янець Подільської міської ради Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Хмельницький обласний державний нотаріальний архів про зняття арешту зі спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Скасувати арешт з нерухомого майна, а саме з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_3 , який накладений ухвалою Народного суду від 06.03.1994 року, реєстраційний номер обтяження: 5178290, зареєстровано: 21.06.2007 11:30:31 за №5178290 реєстратором: Перша Кам?янець-Подільська державна нотаріальна контора.

Скасувати заборону з нерухомого майна, а саме з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_4 , який накладено на підставі договору від 10.03.1998 року, ОСОБА_11 , реєстраційний номер обтяження: 5202595, зареєстровано: 25.06.2007 17:48:28 за №5202595 реєстратором: Перша Кам?янець-Подільська державна нотаріальна контора.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_2 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адреса АДРЕСА_1 ;

відповідач: Кам`янець-Подільська міська рада, адреса м. Кам`янець-Подільський, майдан Відродження 1;

відповідач: ОСОБА_5 , адреса АДРЕСА_3 .

третя особа: Хмельницький обласний державний нотаріальний архів м. Хмельницький, вул. Свободи, 9-А.

Суддя І.О. Пилипенко