Справа №345/6291/25
Провадження № 2/345/215/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2026 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гапоненка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Баран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш в порядку загального позовного провадження справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Булавинець Миколи Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» про зменшення суми боргу за кредитним договором, суд

в с т а н о в и в:

представник позивача звернувся до суду з первісним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Цикл фінанс» заборгованість за кредитним договором № 5149 від 17.01.2020 у розмірі 32661,39 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що17.01.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено договір № 5149 від 17.01.2020.

За умовами зазначеного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» зобов`язалося надати відповідачу кредит у сумі 63500,00 грн. у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за договором в повному обсязі.

АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, однак, в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом день подання позову розмір заборгованості становить 32661,39 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 32457,26 грн; заборгованість по відсотках 204,13 грн.

28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено Договір факторингу №28/03/24, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передало (відступило) ТОВ «Цикл фінанс» права вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 5149 від 17.01.2020.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.11.2025 позовну заяву залишено без руху.

13.11.2025 представником позивача усунуто недоліки вказані в ухвалі суду від 05.11.2025.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

Від представника відповідача адвоката Булавинець М.М. до суду надійшов відзив на позов в якому просить суд зменшити суму боргу в розмірі 32 457,26 грн. та суму нарахованих відсотків 204,13 грн. на суму сплаченої комісії у розмірі 36 601,54 грн. Свої вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у сумі 63 500 грн. зі строком погашення до 17.01.2023. Також згідно умов графіку платежів, що вказаний у кредитному договорі, за весь час користування кредитними коштами з 17.01.2020 по 17.01.2023 відповідач повинен був сплатити на користь Банку 143 225,44 грн., з яких 63 500 грн. тіло кредиту, 1,19 грн. відсотки за користування кредитом та 79 724,25 грн. комісій. Крім того, як вбачається із розрахунку заборгованості суми несплаченої частки кредиту по кредитному договору (додаток 1 до Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором) відповідачем 03.09.2020 отримано від Банку ще 2 391,75 грн. в якості кредиту, що має наслідком збільшення заборгованості за тілом кредиту до 65 891,75 грн. Як вбачасться із розрахунку суми несплачених комісій за користування кредитними коштами нарахованих відповідно до кредитного договору всього банком нараховано комісій в сумі 61 760,17 грн. Водночас, позивач підтверджує сплату відповідачем банку на виконання умов кредитного договору коштів в загальній сумі 70 036,03 (за тілом кредиту сплачено суму у розмірі 33 434,49 грн. (28 722,77 грн. (погашення простроченої заборгованості) + 4 711,72 грн. (погашення кредиту), що підтверджується розрахунком суми несплаченої частини кредиту по кредитному договору та за комісіями сплачено 36 601,54 грн. (4343,19 грн. (погашення комісій) + 32 258,35грн. (погашення прострочених комісій).

А тому, враховуючи, що згідно кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у сумі 65 891,75 грн., то це підтверджує, що він повернув всю суму отриманого кредиту з переплатою у 3 940,15 грн. (70 036,03 - 65 891,75 (тіло кредиту) 204,13 (нараховані відсотки) = 3 940,15), що вказує на безпідставність позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 32 661,39 грн. за відсутності такої заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем враховуючи нікчемність п. 1.2. та розділу 4 кредитного договору і паспорта споживчого кредиту, де вказано про сплату комісії, а також пред`явлення вимоги в порядку положень частини 5 статті 216 ЦК України про застосування наслідків недійсності правочину шляхом подання зустрічного позову.

Крім того, посилання позивача на Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», що розміщений на офіційному веб-сайті Банку, є недоречним та необгрунтованим, оскільки Договір не підписаний відповідачем і не може регулювати відносини сторін, що виникли на підставі кредитного договору.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн. вказав, що даний спір не відноситься до категорії складних справ, які потребують додаткового вивчення судової практики, опрацювання значного обсягу доказової бази, спір у справі не є нестандартним або нетиповим з юридичної точки зору, у позивача в наявності були всі документи, необхідні для підготовки позовної заяви у справі, а тому від адвоката не вимагалося додаткових дій щодо іх збирання (витребування), великого обсягу часу і значних зусиль для підготовки відповідних документів до суду, а тому просив зменшити суму витрат до 1000,00 грн. в разі задоволення позовних вимог.

Від представника позивача адвоката Дорошенко М.А. до суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначила, що підписавши кредитний договір та паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Відповідно до п.2 ч.4 Паспорта споживчого кредиту зазначено розмір комісії за користування кредитними коштами, які були узгодженні з відповідачем, а тому стягнення з відповідача заборгованості за надані додаткові послуги, які були узгоджені є правомірними, а їх розмір чітко був визначений під час укладання договору. Також зазначає, що у період з 28.03.2024 року (дата укладання договору факторингу) по 03.11.2025 року (дата звернення до суду) жодна комісія не нараховувалась. Щодо факту ознайомлення відповідача з умовами кредитного договору, вказала, що кредитний договір №5149 від 17.01.2020 року складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами і доповненнями затверджений банком та розміщений на Офіційному сайті Банку та індивідуальної частини, якою є кредитний договір. Відповідно до п.3.7. Кредитного договору підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що: 3.7.1. Банк у письмовій формі надав всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування; 3.7.2. Банк надав для ознайомлення в письмовій формі Паспорт споживчого кредиту; 3.7.3. До моменту укладення цього Договору Клієнт ознайомлений та згодний умовами УДБО.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн. вказала, що ТОВ «Цикл Фінанс» до позовної заяви було додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) та платіжну інструкцію про сплату адвокатських послуг, що підтверджує витрати позивача на надання правничої допомоги для захисту свої порушених прав. Отже, ТОВ «Цикл Фінанс» здійснив всі заходи на підтвердження надання професійної правничої допомоги для подачі позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором. А тому просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Від представника відповідача адвоката Булавинець М.М. до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив в якому зазначив, що факт підписання відповідачем договору та паспорту споживчого кредиту де вказано про нарахування та сплату комісій, жодним чином не спростовує нікчемності умов цих документів де вказано про сплату комісії.Крім того, позивачем не доведено, що у кредитному договорі чи паспорті споживчого кредиту зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманнях обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), окрім тих, право на безкоштовне отримання яких він має згідно Закону України «Про споживче кредитування».

21.11.2025 до суду звернувся представник відповідача адвоката Булавинець М.М. з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» в якій просить суд застосувати наслідки нікчемності пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору № 5149 від 17.01.2020 (у частині встановлення комісії за управління кредитом (розрахунково-касове обслуговування), зменшити суму боргу в розмірі 32 457,26 грн. та суму нарахованих відсотків у розмірі 204,13 грн. на суму комісії у розмірі 36 601,54 грн. та стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» 3 940,15 грн. залишку коштів одержаних на виконання нікчемного правочину. Свої позовні вимоги мотивує наступним. Кредитний договір № 5149 від 17.01.2020 у частині встановлення комісії за управління кредитом (розрахунково-касове обслуговування) (пункт 1.2 та розділ 4 кредитного поговору) є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки у кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Також зазначив, що зменшення суми боргу на суму комісії в порядку вимог статті 216 ЦК України кореспондується в даному випадку з положеннями статті 19 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит, оскільки кредитний договір № 5149 від 17.01.2020 у частині встановлення комісії за управління кредитом (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемним то урахуванням вимог статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» сплачені відповідачем кошти підлягають не поверненню відповідачу, а зарахуванню в рахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом, що має наслідком погашення всієї суми заборгованості навіть з переплатою та відсутності невиконаних зобов`язань відповідача перед банком.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.12.2025 зустрічну позовну заяву залишено без руху.

05.12.2025 представником позивача за зустрічним позовом усунуто недоліки вказані в ухвалі суду від 01.12.2025.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2025 прийнято зустрічну позовну заяву, об`єднано із первісним позовом, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.01.2026 справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним адвокат Дорошенко М.А. у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, первісний позов підтримує, просить задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом -адвокат Булавинець М.М. у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задоволити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Суд, дослідивши наявні в матеріалах докази, приходить до таких висновків.

Встановлено, що 17.01.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено договір № 5149.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі.

Згідно з п.1.2. Кредитного договору Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: Сума Кредиту 63 500,00 грн., далі Кредит; Строк кредитування 36 місяців; Кінцева дата повернення Кредиту: 17 січня 2023 року; Цільове призначення: на Споживчі потреби; Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 17.01.2020 по 16.11.2020 - 5% від Суми Кредиту, з 17.11.2020 по 16.08.2021 - 4% від Суми Кредиту, з 17.08.2021 по 16.05.2022 - 3% від Суми Кредиту, з 17.05.2022 по 17.01.2023 1,95% від Суми Кредиту; Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56.0% річних.

Відповідно до п.1.3. Кредитного договору Банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 Цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом, Щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін.

Відповідно до п.1.4. Кредит надається шляхом зарахування суми Кредиту на поточний рахунок клієнта: НОМЕР_1 , відкритий у АТ «БАНK КРЕДИТ ДНІПРО», далі Рахунок, Датою видачі Кредиту вважається день зарахування суми Кредиту на Рахунок Клієнта. Якщо Банк не надав Кредит протягом 7 Операційних днів, цей Договір вважається не укладеним.

Відповідно до виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відкритий у АТ «БАНK КРЕДИТ ДНІПРО», за період 17.01.2020 по 27.03.2024 останньому були зараховані кошти в розмірі 63 500,00 грн. 17.01.2020 та 2391,75 грн. 09.09.2020.

Згідно наданого розрахунку заборгованості, судом встановлено, що ОСОБА_1 станом на 27.03.2024 має заборгованість за кредитним договором № 5149 від 17.01.2020 в розмірі 57820,02 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 32457,26 грн; заборгованість по відсотках 204,13 грн., заборгованість за комісією 25158,63 грн.

28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено Договір факторингу №28/03/24, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передало (відступило) ТОВ «Цикл фінанс» права вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 5149 від 17.01.2020.

З моменту отримання права вимоги до відповідача за вказаним договором, позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій, що підтверджується довідками про заборгованість боржника, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані сторонами на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, приходить до наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, права вимоги за кредитним договором № 5149 від 17.01.2020,укладеним між первісним кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Цикл Фінанс».

Підписавши кредитний договір № 5149 від 17.01.2020,ОСОБА_1 добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання, однак внаслідок неналежного виконання кредитних зобов`язань у відповідача перед ТОВ «Цикл Фінанс» наявна заборгованість, яка заявлена позивачем у розмірі 32661,39 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 32457,26 грн; заборгованість по відсотках 204,13 грн.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості всього на погашення заборгованості за кредитним договором № 5149 від 17.01.2020 ОСОБА_1 здійснено платежі на загальну суму 70 036,03 (за тілом кредиту сплачено суму у розмірі 33 434,49 грн. (28 722,77 грн. погашення простроченої заборгованості + 4 711,72 грн. погашення кредиту, та за комісіями сплачено 36 601,54 грн. (4343,19грн. погашення комісій + 32 258,35 грн. погашення прострочених комісій).

Залишок заборгованості про тілу кредиту становить 32457,26 грн; заборгованість по відсотках 204,13 грн.

Щодо зустрічної позовної вимоги про застосування наслідків нікчемності правочину та зменшення суми борги на суму сплаченої комісії.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

Усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані.

В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).

Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно із додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно із частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно із частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21.

Із розрахунків наданих позивачем вбачається, що відповідачу нарахована комісія за надання кредиту у розмірі 65891,75 грн., а станом на 27.03.2024 ОСОБА_1 здійснив погашення кредиту за комісіями в розмірі 36 601,54 грн. (4343,19 грн. погашення комісій + 32 258,35 грн. погашення прострочених комісій).

В кредитному договорі № 5149 від 17.01.2020 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія за надання кредиту у вказаному розмірі. Та взагалі немає доказів, що відповідач звертався до кредитодавця за отриманням будь якої інформації по кредиту.

Згідно зі ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Разом з тим, з огляду на встановлені у справі обставини, враховуючи нікчемність положень укладеного між сторонами кредитного договору № 5149 від 17.01.2020 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), з метою захисту майнових прав позичальника, а також його інтересу у правовій визначеності, суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зарахувати сплачену відповідачем комісію за обслуговування кредитної заборгованості в загальному розмірі 36601,54 грн. (згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості) в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту. При цьому, суд враховує, що згідно кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 65 891,75 грн., однак здійснив погашення кредитуз переплатою у розмірі 3 940,15 грн., що підлягає поверненню відповідачу як надлишково сплачені ним кошти (70 036,03 грн. - 65 891,75 грн. (тіло кредиту) - 204,13 (нараховані відсотки) = 3 940,15 грн.).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про безпідставність вимог банку про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості за кредитним договором, а тому у задоволенні первісного позову слід відмовити.

Крім того, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Цикл фінанс» слід задовольнити, з огляду на встановлену судом нікчемність пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору, укладеного між позичальником та первісним кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з ТзОВ «Цикл фінанс» слід стягнути на користь ОСОБА_1 надмірно отримані кошти по договору кредиту № 5149 від 17.01.2020 у розмірі 3 940,15 грн.

Керуючись ст.ст.12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 211, 223, 247, 259, 263, 265, 268, 285, 289 ЦПК України, ст.ст. 11, 204, 207, 215, 216, 236, 512, 514, 525, 526, 530, 546, 610, 611, 612, 625, 626, 628, 629, 638, 1049, 1050, 1052, 1054, 1055, 1066, 1077 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Булавинець Миколи Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» про зменшення суми боргу за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» (, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 отримані кошти по кредитному договору №5149 від 17.01.2020 року у розмірі 3940,15 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду і протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 26.01.2026.

Головуючий: