Справа № 761/8524/26
Провадження № 2-з/761/158/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Левицька Т.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.03.2026 року визначено головуючого суддю Левицьку Т.В.

В своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить суд:

накласти арешт на рухоме, нерухоме майно та грошові кошти у межах суми позову, що належать відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що 30 липня 2025 року автомобіль позивача був переданий ФОП ОСОБА_3 громадянину ОСОБА_2 на підставі договору прокату і акту передачі автомобіля в прокат. Під час перебування автомобіля позивача в тимчасовому користуванні відповідача (в прокаті) 01 серпня 2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача ОСОБА_2 , який керував автомобілем позивача у стані алкогольного сп`яніння.

Позивач зазначає, що факт перебування відповідача у стані сп`яніння та порушення ним Правил дорожнього руху встановлено рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.10.2025 р. у справі № 758/13127/25, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Позивач вказує, що з метою захисту своїх майнових прав вона уклала договір страхування наземного транспорту ВАТ «СК «АРКС» від 13.02.2025 року. За умовами договору страхування, п. 29.1. керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння страховим випадком не визнається, тому страхової виплати не передбачено. Щоб визначити розмір майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу, позивач звернулась до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 для проведення експертизи. Згідно із висновком, наведеним у звіті про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ № 10825 від 06.09.2025р., розмір матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті пошкодження колісного транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 208868,96 (двісті вісім тисяч вісімсот шістдесят вісім грн. 96 коп.).

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 вважає, що з огляду на характер правопорушення (факт керування у стані сп`яніння), відсутність добровільного відшкодування, значний розмір завданих збитків та відсутність гарантій належного виконання майбутнього судового рішення, існує реальний ризик того, що відповідач може ухилитися від виконання рішення суду, зокрема - шляхом відчуження належного йому майна або виведення коштів.

Положеннями ч. 1 ст.153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою вжиття заходів забезпечення позову заявником вказано відсутність гарантій належного виконання майбутнього судового рішення та існування реального ризику того, що відповідач може ухилитися від виконання рішення суду шляхом відчуження належного йому майна або виведення коштів.

Під час вивчення матеріалів заяви, суд прийшов до висновку про наявність підстав для залишення заяви про забезпечення позову без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019р. по справі № 320/3560/18, заявником суду повинні бути надані відомості щодо конкретного індивідуально визначеного майна, яке належить відповідачу та щодо якого мають вживатись заходи забезпечення позову.

При цьому, ч. 3 ст. 12 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

Із змісту прохальної частини заяви вбачається, що сторона позивача просить вжити заходи забезпечення позову у вказаній справі шляхом накладення арешту на рухоме, нерухоме майно та на грошові кошти у межах суми позову, що належать відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, позивачем не надано відомостей щодо конкретного банківського рахунку, на якому знаходяться грошові кошти, що належать відповідачу та на які необхідно накласти арешт в межах суми позову.

Також позивачем не надано відомостей щодо наявності у відповідача конкретного рухомого та нерухомого майна, що належить відповідачу та на які необхідно накласти арешт в межах суми позову.

Позивачем не надано доказів реальної небезпеки ускладнення чи неможливості виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог.

В заяві позивача відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які б підтверджували доцільність та необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме, нерухоме майно та грошові кошти у межах суми позову, що належать відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та враховуючи її обставини, характер правовідносин, предмет та підстави позову, суд приходить до висновку, що заява про накладення арешту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 259-261, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: