РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/304/26

Провадження №2/568/325/26

30 березня 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи №568/304/26

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до Радивилівського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.11.2023 р. між ОСОБА_1 та ТОВ "Споживчий центр" укладено кредитний договір №16.11.2023-100003245, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до умов ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. строком на 42 дні, зі сплатою відсотків за один день користування кредитом.

Позивач зобов`язання по кредитному договору виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 5000 грн. Однак, відповідач порушив умови договору в частині своєчасної сплати заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 9900 грн., з яких: 5000 грн. тіло кредиту, 4900 грн. заборгованості по процентам.

Ухвалою від 25.02.2026 р. позовну заяву прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2023 р. між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №16.11.2023-100003245, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Умовами договору передбачено, що ТОВ "Споживчий центр" надає відповідачу кредитні кошти в сумі 5000,00 грн., строком на 42 дні, дата повернення кредиту 27.12.2023р.

Процентна ставка "економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду. Розмір процентною ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 8).

Процентна ставка "стандартна" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який наддається кредит, окрім первинного періоду. Розмір процентною ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 9).

На підставі кредитного договору, ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн., що підтверджується квитанцією № від 16.11.2023 р. (а.с. 23).

Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

Згідно наданого позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 9900 грн., з яких: 5000 грн. тіло кредиту, 4900 грн. заборгованості по процентам.

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 вказаного Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Отже, із змісту вищенаведених положень Закону випливає, що електронний договір може бути підписаний стороною за допомогою одноразового ідентифікатора, отримання якого є неможливим без прийняття особою пропозиції укласти електронний договір (оферти).

Судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем, у тому числі заявку на укладення кредитного договору від 16.11.2023 року, підписано шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, товариство перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 5000,00 грн.

Будь-яких заперечень щодо факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідач суду не надав.

В матеріалах справи відсутні докази щодо належного виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, а відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 5000 грн.

ТОВ "Споживчий центр" пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Сторони узгодили, що "стандартна" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду; процентна ставка "економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду.

Здійснивши розрахунок відсотків, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4900 грн. відсотків нарахованих за період з 16.11.2023 р. по 27.12.2023 р. (2%х14 днів = 1400 грн.; 2,5% х 28 днів = 3500 грн.).

А відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору слід задовільнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором в сумі 9900 грн., яка складається: заборгованість по тілу кредиту в сумі 5000 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 4900 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" 2662,4 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А, )

Відповідач: ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Повний текст рішення складено 30.03.2026 р.

Суддя А.О. Сільман