Справа № 740/1268/26
Провадження № 2/740/1386/26
РІШЕННЯ

іменем України

15 квітня 2026 року м.Ніжин Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі судового засідання Пучка М.С.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У березні 2026 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 10000 грн заборгованості за кредитним договором №3392224 від 24 грудня 2020 року. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 24 грудня 2020 року укладено договір №3392224 про надання споживчого кредиту в сумі 10000 грн, строк кредиту 30 днів, знижена процентна ставка 1,43% в день від суми кредиту, стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту, вказані грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача. 30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30112021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, зокрема і вказаному договору від 24 грудня 2020 року. 23 травня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №23/05/24, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем ОСОБА_1 .. Станом на час звернення до суду по вказаному договору заборгованість складає 10000 грн заборгованості за тілом кредиту. Представник позивача Сердійчук Я. просить позов задовольнити, справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, просить стягнути судові витрати, які складаються із 2662 грн 40 коп судового збору та 9000 грн витрат на правничу допомогу.

Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, про що заперечення під час судового розгляду відсутні.

Згідно з відзивом від 06 квітня 2026 року відповідач ОСОБА_1 з позовними вимогами в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 10000 грн та 2662,40 грн судового збору погоджується, однак не згодна із заявленими вимогами про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн, вважає їх завищеними, необґрунтованими та такими, що не відповідають критеріям розумності та співмірності.

У відповіді на відзив від 10 квітня 2026 року представник позивача Сердійчук Я. просить позов задовольнити в повному обсязі, вказує, що заявлена до стягнення сума витрат позивача на правову допомогу є співмірною зі складністю даної справи.

Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію, відповідно до ч.3 ст.11 якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі поданих суду доказів встановлено, що 24 грудня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір №3392224 про надання споживчого кредиту в сумі 10000 грн, строк кредиту 30 днів, знижена процентна ставка 1,43% в день від суми кредиту, стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту, вказані грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача.

30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, укладено договір факторингу №30112021, предметом якого є зобов`язання клієнта відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики) плату за позикою (проценти за користування позикою та процентів на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, по кредитному договору №3392224 від 24 грудня 2020 року, позичальником по якому є відповідач ОСОБА_1

23 травня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №23/05/24, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується також і Реєстром заборгованостей №1 від 23 травня 2024 року.

Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Докази на підтвердження недійсності договору №3392224 від 24 грудня 2020 року та договорів факторингу від 30 листопада 2021 року та 23 травня 2024 року,- станом на час розгляду справи відсутні.

За таких обставин позивач відповідно до ст.514 ЦК України набув прав кредитора по вищезазначеному кредитному договору, укладеному із позичальником ОСОБА_1 ..

Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідач ОСОБА_1 станом на 27 лютого 2026 року має заборгованість за договором від 24 грудня 2020 року: 10000 грн заборгованості по тілу кредиту.

Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по кредитному договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула ні первинному кредитору ТОВ «Авентус Україна», ні позивачу, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору.

За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З даних підстав позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 2662 грн 40 коп судового збору відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», вказаний судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представництво ТОВ «Факторинг Партнерс» здійснюється адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» на підставі договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року.

Згідно витягу з акту №27 про надання юридичної допомоги від 30 січня 2026 року адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» надані послуги щодо надання усної консультації (вартість 3000 грн), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (вартість 6000 грн).

Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи малозначність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 9000 грн, який є завищеним, в даному випадку розумним та співмірним розміром є 3000 грн витрат на правничу допомогу.

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 247, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження-03150, м.Київ, вул.Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України-42640371, 10000 (десять тисяч) грн заборгованості за договором №3392224 про надання споживчого кредиту від 24 грудня 2020 року.

Стягнути із ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс», місцезнаходження-03150, м.Київ, вул.Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України-42640371, 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп судового збору, 3000 (три тисячі) грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Олійник