ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4790/26 Справа № 210/6939/25 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 09 лютого 2026 року, яке ухвалено суддею Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 лютого 2026 року,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про стягнення моральної шкоди, завданої тяжким ушкодженням здоров`я.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 працював з 12.08.1981 по 01.12.1982 електрозварювальником ручного зварювання на дільниці ДСФ шахти № 2 ім. Артема Рудоуправління ім. Кірова ВО «Кривбасруда», з 01.12.1982 по 03.12.1983 слюсарем черговим та по ремонту гірничого обладнання на дільниці ДСФ шахти № 2 ім. Артема Рудоуправління ім. Кірова ВО «Кривбасруда», з 19.02.1986 по 10.04.1986 електрозварювальником ручного зварювання на дільниці ДСФ шахти № 2 ім. Артема Рудоуправління ім. Кірова ВО «Кривбасруда», з 10.04.1986 по 19.05.1986 слюсарем черговим та по ремонту обладнання на дільниці ДСФ шахти № 2 ім. Артема Рудоуправління ім. Кірова ВО «Кривбасруда», з 07.09.2004 по 26.08.2013 підземним гірничим робітником очисного вибою на шахті ім. Артема Шахтоуправління з підземного видобутку руди ВАТ «Криворіжсталь», ВАТ «КГМК «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» (правонаступником на даний час є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»).

Позивач зазначив, що внаслідок роботи у шкідливих умовах праці у нього було виявлено наступне професійне захворювання: радикулопатія С6, C7, C8, L5, S1 на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно - трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів.

По факту даних професійних захворювань було складено Акт № 14 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.02.2014.

Згідно із виписки із акта огляду МСЕК серії АБ №0007184 від 29.04.2014 ОСОБА_1 було встановлено 25% втрати професійної працездатності (радикул.) первинно.

Відповідно до виписки із Акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 003969 від 23.04.2015 ОСОБА_1 було встановлено 25% втрати професійної працездатності (радикул.) повторно.

Випискою із Акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 044739 від 06.04.2017 ОСОБА_1 було встановлено 50% втрати професійної працездатності (радикул.) безстроково та 3 групу інвалідності.

У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням позивач постійно відчуває стійкий тягнучий біль та обмеження об`єму рухів в шийному та попереково - крижовому відділах хребта з іррадіацією болю в ділянку плечового поясу, переважно в ліву ногу по боковій поверхні, відчуття оніміння лівої ноги, періодичні судоми в пальцях стоп, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, утруднена хода, кашель з мокротинням.

Позивачу важко справлятися з професійними хворобами, оскільки його стан здоров`я не поліпшується, а навпаки з кожним днем тільки погіршується.

Вказане викликає у позивача переживання, страждання, стрес, депресію, що в результаті спричиняє позивачу моральні страждання.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» моральну шкоду, завдану професійним захворюванням у розмірі 296 000,00 грн. без утримання податків та зборів.

Рішенням Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 09 лютого 2026 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», , що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 100000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, без утримання податків та зборів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», , що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, на користь держави, сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Решту позовних вимог залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди до заявленої ним у позові, без утримання податку з доходу фізичних осіб. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано характер отриманого професійного захворювання, роботу в шкідливих умовах, відсоток втрати професійної працездатності, встановлення групи інвалідності, стан здоров?я, який не поліпшується, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, неможливість відновлення попереднього стану, з огляду на встановлення стійкої втрати професійної працездатності безстроково.

В результаті набутого професійного захворювання у ОСОБА_1 стійкий тягнучий біль та обмеження об?єму рухів в шийному та попереково - крижовому відділах хребта з іррадіацією болю в ділянку плечового поясу, переважно в ліву ногу по боковій поверхні, відчуття оніміння лівої ноги, періодичні судоми в пальцях стоп, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, утруднена хода, кашель з мокротинням.

У зв?язку з чим, він не може нормально ходити по вулиці, поратися по господарству, гратися з онуками, керувати автомобілем та ін.

ОСОБА_1 вимушений постійно та регулярно лікуватися, але стан здоров?я все одно стрімко погіршується.

Вказане викликає у нього переживання, страждання, стрес, депресію, що в результаті спричиняє ОСОБА_1 моральні страждання, вказані обставини підтверджуються виписками з історії лікування.

Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими

засобами доказування.

Судом першої інстанції не враховано, що відповідачем порушено низку законодавчих актів, що зобов`язують відповідача забезпечити на своєму підприємстві безпечні умови праці.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - адвоката Єфремову Т.О., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 у період з 12.08.1981 по 01.12.1982 працював електрозварювальником ручного зварювання на дільниці ДСФ шахти №2 ім. Артема Рудоуправління ім. Кірова ВО «Кривбасруда», з 01.12.1982р. по 03.12.1983р. слюсарем черговим та по ремонту гірничого обладнання на дільниці ДСФ шахти № 2 ім. Артема Рудоуправління ім. Кірова ВО «Кривбасруда», з 19.02.1986р. по 10.04.1986р. електрозварювальником ручного зварювання на дільниці ДСФ шахти № 2 ім. Артема Рудоуправління ім. Кірова ВО «Кривбасруда», з 10.04.1986 по 19.05.1986 слюсарем черговим та по ремонту обладнання на дільниці ДСФ шахти № 2 ім. Артема Рудоуправління ім. Кірова ВО «Кривбасруда», з 07.09.2004 по 26.08.2013 підземним гірничим робітником очисного вибою на шахті ім. Артема Шахтоуправління з підземного видобутку руди ВАТ «Криворіжсталь», ВАТ «КГМК «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», що вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_2 . (а.с.18-22).

Відповідно до Акту № 14 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.02.2014 хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин:

ОСОБА_1 , працюючи на ВАТ КГМК «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на дільниці №1 (очисної виїмки) шахти імені Артема з 07.09.2004 по 26.08.2013 гірником очисного забою (підземним), виконував весь комплекс робіт з очисного виймання корисної копалини.

При цьому, внаслідок недосконалості робочого місця умови праці характеризувалися важкою фізичною працею в параметрах, що перевищували гранично допустимі.

Як встановлено з Акту «Розслідування хронічного професійного захворювання» від 24.02.2014 ОСОБА_1 було встановлено таке хронічне професійне захворювання як: радикулопатія С6, C7, C8, L5, S1 на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів (а.с.15).

Відповідно до даних з Акту від 24.02.2014, причинами виникнення професійного захворювання у ОСОБА_1 являється:

- статичне навантаження: величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладання зусиль, кг/с: двома руками до 245600 при гранично допустимому до 97000;

- нахили корпуса вимушені, більше 30 градусів (кількість за зміну): 215 разів за зміну при гранично допустимих 51-100 разів;

- робоча поза, % за зміну: знаходження в нахиленому положенні більше 30 градусів 27,4 зміни при гранично допустимій відсутня.

Важкість праці відноситься до 3 класу 2 ступеня шкідливості.

ОСОБА_1 21.11.1994 вперше пройшов огляд медико - соціальною експертною комісією (далі МСЕК), за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі - 25% по радикулопатії, первинно.

23.04.2015 ОСОБА_1 , повторно, пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі - 25% по радикулопатії, повторно.

06.04.2017 ОСОБА_1 , повторно, пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі - 50% по радикулопатії безстроково та 3 групу інвалідності.

Згідно з випискою - епікризом та медичним висновком Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачу має таке професійне захворювання: радикулопатія С6, C7, C8, L5, S1 на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів (а.с.26-27).

Позивачем до матеріалів справи долучено статут Державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова», копію наказів, перелік виробничих потужностей РУ «ім. Кірова» що підлягають передачі на баланс КДГМК «Криворіжсталь» (а.с.30-52).

Так, Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 14 від 24 лютого 2014 року підтверджено факт отримання професійного захворювання позивачем саме при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманим ним на виробництві відповідача професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення захворювання (отруєння) від 24 лютого 2014 року, причинами виникнення професійного захворювання є: - статичне навантаження: величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладання зусиль, кг/с: двома руками до 245600 при гранично допустимому до 97000;

- нахили корпуса вимушені, більше 30 градусів (кількість за зміну): 215 разів за зміну при гранично допустимих 51-100 разів;

- робоча поза, % за зміну: знаходження в нахиленому положенні більше 30 градусів 27,4 зміни при гранично допустимій відсутня.

Важкість праці відноситься до 3 класу 2 ступеня шкідливості.

Отже, роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно - правових актів.

Суд першої інстанції, при ухваленні рішення, встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною його професійного захворювання, яке потягло за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування за рахунок відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 100 000 грн., суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, відсоток втрати ним професійної працездатності та встановлення групи інвалідності.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, яка підлягає компенсації на користь позивача.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у розмірі 50% та визнаний людиною з інвалідністю ІІІ групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають тимчасове полегшення його стану, відновлення його стану здоров`я у повному обсязі неможливе.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації.

Так, колегією суддів встановлено, що позивач зазнав фізичну біль, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я. Лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, працю в шкідливих умовах праці протягом 22 років, з яких 8 років 11 місяців на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів, що потягло втрату працездатності у загальному розмірі 50%, з визнанням людиною з інвалідністю ІІІ групи, що безумовно тягне за собою невідворотні зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивача,вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 100 000,00 грн. до 160 000,00 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації, а тому частково задовольняє апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави та збільшує цей розмірі з 1 211,20 грн. до 1 600,00 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

Крім того, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави підлягає стягненню судовий збір 2 400,00 грн. за подання позивачем апеляційної скарги (1 600,00 грн. х 150%).

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 09 лютого 2026 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь позивача ОСОБА_1 , змінити, збільшивши цей розмір з 100 000 гривень 00 копійок до 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 09 лютого 2026 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави, змінити, збільшивши цей розмірі з 1 211,20 гривень до 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» за подання апеляційної скарги позивачем на користь Держави судовий збір у розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2026 року.

Головуючий:

Судді: