Провадження №: 2-к/755/8/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Гончарука В.П., за участі секретаря Оніщука Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції , ОСОБА_2 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції , ОСОБА_2 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Клопотання обгрунтовано тим, що Рішення Дільничного суду міста Унна, Федеративна Республіка Німеччина, N? 12 F 445/02 від 03 лютого 2003 р., що набрало законної сили 13 березня 2003 р., про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та не було виконано на території України .

Судове рішення містить печатку Дільничного суду міста Унна, рішення зареєстровано в Журналі за N? 2003 - 123/2094 та примітку, що вищезазначене рішення затверджується як достатній доказ того, що шлюб сторін остаточно розірвано, засвідчено Адміністрацією Префектури Південної Ютландії , 11 квітня 2003 р .

Таким чином, рішення іноземного суду, яким було розірвано шлюб між заявницею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , постановлено Дільничним судом міста Унна, Федеративна Республіка Німеччина, N? 12 F 445/02 від 03 лютого 2003 р., з відміткою про набрання законної сили 13.03.2003 р. Рішення Апостильовано 24.07.2025 р. за номером 9E4-85 Bd. 202 у порядку, визначеному Гаазькою Конвенцією від 05.10.1961 р.

Мотивами звернення з даним клопотанням до суду, щодо визнання в Україні вказаного рішення іноземного суду про розірвання шлюбу між вказаними сторонами є те, що на території України рішення я не було виконано та підлягає визнанню в Україні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від "25" грудня 2025 року прийнято до розгляду клопотання ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції , ОСОБА_2 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме Рішення Дільничного суду міста Унна, Федеративна Республіка Німеччина, N? 12 F 445/02 від 03 лютого 2003 р., що набрало законної сили 13 березня 2003 р., про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення Апостильовано 24.07.2025 р. за номером 9E4-85 Bd. 202 у порядку, визначеному Гаазькою Конвенцією від 05.10.1961 р.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій просить розглядати клопотання без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив визнати рішення іноземного суду таким, що не підлягає виконанню.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких видана Верховною Радою України, є частиною національного Законодавства України.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

З листа Міністерства Закордонних справ України №72/17-680-1762 від 08 червня 2011 року щодо практики визнання та виконання рішень іноземних судів на території Федеративної Республіки Німеччини вбачається, що за інформацією, отриманою посольством України у ФРН остання дотримується загальноприйнятої практики міжнародного права, а саме: в разі відсутності двосторонньої угоди з іноземною державою про взаємне визнання та виконання судових рішень, застосовується принцип взаємності. Враховуючи той факт, що ФРН уклала угоди про визнання та виконання судових рішень лише з 11 країнами (Швецією 1929 р., Італією 1936 р., Бельгією 1958р., Австрією 1959 р., Великобританією 1960 р., Грецією 1961 р., Нідерландами 1962 р., Тунісом 1966 р., Норвегією та Ізраїлем 1977 р., Іспанією 1983 р.), Посольством відзначається поширеність практики визнання німецькими судами рішень іноземних судів на підставі принципу взаємності.

Сутність принципу взаємності полягає у наданні особам іноземної держави певних прав чи певного правового режиму за умови, що особи країни, що їх надає, користуватимуться аналогічними правами або правовим режимом у визначеній іноземній державі. На сьогодні існують прецеденти визнання рішень судів Німеччини на території України, коли заявники, звертаючись з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення цієї країни, зазначають, що компетентні суди Німеччини виконують рішення компетентних українських судів. Таким чином, практика визнання рішень німецьких судів українськими судами, у свою чергу, має свій безпосередній вплив на визнання рішень судів України на території ФРН.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни. Пунктом 17 зазначено: не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу та ін.

Згідно ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок визнання в Україні іноземних судових рішень, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, даних у п. 17 Постанови Пленуму від 24.12.1999 № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, шо мають юридичне значення: усиновлення: визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначних цією главою.

До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; 3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Неявка без поважних причин у судове засідання заінтересованих осіб або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із заінтересованих осіб не було порушено питання про перенесення його розгляду (ч. 5 ст. 473 ЦПК України).

Судом встановлено, що Рішення Дільничного суду міста Унна, Федеративна Республіка Німеччина, N? 12 F 445/02 від 03 лютого 2003 р., що набрало законної сили 13 березня 2003 р., про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та не було виконано на території України .

Судове рішення містить печатку Дільничного суду міста Унна, рішення зареєстровано в Журналі за N? 2003 - 123/2094 та примітку, що вищезазначене рішення затверджується як достатній доказ того, що шлюб сторін остаточно розірвано, засвідчено Адміністрацією Префектури Південної Ютландії , 11 квітня 2003 р .

Таким чином, рішення іноземного суду, яким було розірвано шлюб між заявницею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , постановлено Дільничним судом міста Унна, Федеративна Республіка Німеччина, N? 12 F 445/02 від 03 лютого 2003 р., з відміткою про набрання законної сили 13.03.2003 р. Рішення Апостильовано 24.07.2025 р. за номером 9E4-85 Bd. 202 у порядку, визначеному Гаазькою Конвенцією від 05.10.1961 р.

Як встановлено, в Україні не ухвалювалося рішення у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмету і за тих самих підстав. Також у провадженні судів України немає порушеної справи у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмету і з тих самих підстав.

Визнання рішення іноземного суду в Україні необхідне заявнику для отримання у органах реєстрації актів цивільного стану документального підтвердження про розірвання шлюбу між сторонами.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 473 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції , ОСОБА_2 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи та керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 354, 471-473 ЦПК України, Законом України «Про міжнародне приватне право», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - задовольнити.

Визнати в Україні рішення Дільничного суду міста Унна Федеративна Республіка Німеччина N? 12 F 445/02 від 03 лютого 2003 року яке набрало законної сили 13 березня 2003 року про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був зареєстрований 31 березня 1999 року посадовою особою органу державної реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету міської ради міста Кременчук, актовий запис N? 74/1999.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна карга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 08.04.2026 р.

Суддя: