Справа №694/1103/19
провадження № 6/694/17/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС», боржник ОСОБА_1 , первісний стягувач АТ КБ «Приватбанк», заінтересована особа: Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником та видачу дубліката виконавчого листа,

в с т а н о в и в:

ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» звернулось до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача у виконавчому листі № 694/1103/19 від 02.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС»; видати дублікат виконавчого листа № 694/1103/19 від 02.09.2019 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Свою заяву мотивує тим, що Звенигородський районний суд Черкаської області ухвалив рішення по справі № 694/1103/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором та на його виконання було видано виконавчий лист від 02.09.2019 року.

22.08.2025 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» було укладено Договір № 8-22-08/25 від 22.08.2025 року про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» відступило ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС», а ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором відповідача.

02.03.2020 року Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у виконавчому провадженні № 60342251, винесено постанову про завершення виконавчого провадження (постанову про повернення виконавчого документа стягувачу), оригінал виконавчого листа направлено стягувачу. Станом на сьогоднішній день оригінал виконавчого листа на адресу стягувача не надходив. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження жодних відкритих проваджень про стягнення боргу з боржника немає. У зв`язку з вище вказаним, ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» не може реалізувати свої права, як стягувача. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

В судове засідання учасники судового розгляду не з`явились.

Заявник ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» просив проводити розгляд за відсутності представника.

Представник відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області та боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились. Причини неявки не повідомили.

Неявка учасників не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України.

Судом встановлено, що рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області у цивільній справі № 694/1103/19 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 26312

(двадцять шість тисяч триста дванадцять) грн. 67 коп., та витрати за сплату судового збору у розмірі 1803,43 грн.

Відповідно до повідомлення Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області в період з 21.10.2019 року по 02.03.2020 року на примусовому виконанні у відділі перебував виконавчий лист №694/1103/19 від 02.09.2019 року, виданий Звенигородським районним судом Черкаської області про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 28116 грн. 10 коп. Виконавче провадження було відкрите 21.10.2019 року № за ВП 60342251. 02.03.2020 року виконавче провадження було завершене на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оригінал виконавчого документа повернуто стягувачу.

22.08.2025 року між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» було укладено Договір № 8-22-08/25 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого АТ КБ «Приватбанк» відступило ТОВ«КАПІТАЛРЕСУРС», а ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором Відповідача ОСОБА_1 (а.с.7, 11).

У своїй заяві ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» просить замінити вибулого стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» на правонаступника ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» у виконавчому листі №694/1103/19 у справі за позовом ПАТ КБ «Приват банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Посилається, зокрема, на те, що строк на пред`явлення виконавчого листа Звенигородського районного суду Черкаської області у справі № 694/1103/19 після його повернення стягувачу 02.03.2020 року ще не минув і зобов`язання за кредитним договором боржником ОСОБА_1 не виконано.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами , прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Підставою для заміни сторони судового процесу або виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого

відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах .

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Тож, оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, то якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17.

Водночас варто звернути увагу і на те, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для

процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження № 14-197цс21, пункти 127, 130).

Судом встановлено, що Звенигородським районним судом Черкаської області було видано виконавчий лист №694/1103/19 від 02.09.2019 року, який перебував на виконанні у Звенигородському ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області з 21.10.2019 року до 02.03.2020 року.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII).

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Вказаний вище виконавчий лист №694/1103/19 від 02.09.2019 року пред`являвся стягувачем ПАТ КБ «Приватбанк» на примусове виконання та 02.03.2020 року був повернутий державним виконавцем стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), що підтверджується повідомленням Звенигородського ВДВС, а також відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження, які є загальнодоступними.

Таким чином, строки пред`явлення виконавчого листа №694/1103/19 від 02.09.2019 року перервалися, у зв`язку з його пред`явлення на примусове виконання, та після переривання встановлюються протягом трьох років з дня повернення виконавчого документа стягувачу, тобто до 02.03.2023 року.

Відповідно до п. 4 ч. 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану».

З даною заявою про заміну сторони стягувача ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» звернулось до місцевого суду через систему Електронний суд 04.03.2026 року. Враховуючи те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, який мав закінчитись 02.03.2023 року, не був пропущений станом на дату запровадження в Україні воєнного стану

(24.02.2022 року), суд вважає, що заява подана в межах трирічного строку пред`явлення виконавчого листа №694/1103/19 від 02.09.2019 року до виконання.

Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам, встановивши, що з даною заявою про заміну сторони стягувача ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» звернулось в межах трирічного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа №694/1103/19 від 02.09.2019 року, який після переривання був встановлений до 02.03.2023 року, не закінчився на момент введення воєнного стану в Україні та на разі є перерваним до дня припинення або скасування воєнного стану, встановивши також, що право вимоги за кредитним договором №б/н перейшло до ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» на підставі договору відступлення прав вимоги від 22.08.2025 року №8-22-08/25, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та заміни стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» на його правонаступника ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» у виконавчому листі №694/1103/19, виданому Звенигородським районним судом Черкаської області 02.09.2019 року на виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС», заборгованості за кредитним договором № б/н.

Боржником не надано доказів та не спростовано факт переривання строку пред`явлення вказаного вище виконавчого листа, зокрема, оскарження постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №60342251, а також не надано доказів оскарження зазначених вище договорів відступлення прав вимоги, тощо; клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви в частині заміни сторони стягувача у виконавчому листі.

Що стосується питання про видачу дубліката виконавчого листа, суд зазначає наступне.

Правовідносини щодо видачі дублікату виконавчого листа врегульовані нормами ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист суду є виконавчим документом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 17 п. п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дублікату виконавчого документа постановляється ухвала.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Крім того, однією з підстав видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення. Отже, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа,

а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Передача виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого не впливає на обчислення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання, або ж поновлення судом такого строку.

Наведені вище правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11, а також у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року по справі № 2-1081/2009, від 23 лютого 2023 року по справі № 2-310/11, від 01 березня 2023 року по справі № 433/1335/14-ц, від 08 березня 2023 року по справі № 2-2236/12.

Як зазначалось вище, єдиною підставою для видачі дублікату виконавчого листа є підтвердження заявленого факту втрати такого виконавчого листа, а саме відсутності його як у стягувача, так і у виконавчої служби, де він був на примусовому виконанні. І якщо факт відсутності оригіналу виконавчого листа у Звенигородському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не викликає в суду сумнівів, то заявлений ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» факт відсутності саме в нього оригіналу виконавчого листа суду, дублікат якого просить видати цей заявник, не підтверджено жодними доказами, які суду мав надати саме заявник. Зокрема, відсутні докази щодо звернення заявника до первісного стягувача із заявою про отримання виконавчого документа та відмову в такому отриманні, так само відсутній будь-який документ за наслідками перевірки вхідної кореспонденції банку щодо неотримання повернутого стягувачу та надісланого поштою виконавчою службою оригіналу виконавчого листа суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа слід відмовити, оскільки факт його втрати не доведено жодними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 п. 17.4 розділу XIII Перехідних положень,ст. ст. 258, 260, 261, 433, 442 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» про заміну сторони стягувача його правонаступником задовольнити.

Замінити стягувача Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» () у виконавчому листі №694/1103/19, виданому 02.09.2019 року на виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС», заборгованості за кредитним договором.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» про видачу дубліката виконавчого листа №694/1103/19 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Учасники справи:

Заявник: Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС», юридична адреса: 04073, м. Київ, вул. Степана Бандери, буд. 28А.

Первісний стягувач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: вул. Грушевського, буд. 1д, м. Київ, 01001.

Боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області КОД юридична адреса: 20202, Черкаська обл., Звенигородський р-н., Звенигородка, пров. Віктора Погорілого, буд. 1.

Суддя Т.М. Кравченко