Справа № 2н-941/06
Провадження № 4-с/522/8/26
УХВАЛА

20 січня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Мале експлуатаційне підприємство «МЕП-60», Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою, по якій просить: скасувати постанову № В-7/109 ПВДВС Приморського РУЮ м. Одеса про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.08.2007; Зняти арешт зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови №В-7/109 ПВДВС Приморського РУЮ м.Одеса про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.08.2007, а саме:

тип обтяження: арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження: 5926172 зареєстровано: 29.10.2007 16:42:52 за №5926172

реєстратором: Шоста одеська державна нотаріальна контора, 65012, Одеська обл., м.Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-Б, , 705-14-74

підстава обтяження: постанова, В-7/109, 27.08.2007, ПВДВС Приморського РУЮ м.Одеса

об`єкт обтяження: інше, все майно та квартира, адреса: АДРЕСА_1

заявник: Шоста одеська державна нотаріальна контора.

Мотивує вимоги тим, що при звернені до нотаріуса ій було повідомлено, що на квартиру, яка ій належить на праві власності накладено арешт в порядку виконання судового наказу про стягнення на користь КП «МЕП-60 Приморського району суми боргу в розмірі 330 гривень 08 копійок. Наразі вона сплатила суму боргу, проте ДВС не скасувало арешт.

Ухвалою від 29.12.2025 поновлено строк звернення до суду, прийнято до провадження та відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Мале експлуатаційне підприємство «МЕП-60», Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення державного виконавця.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_2 .

Згідно архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву № 2917/0118 від 14.11.2025 повідомлено, що в документах архівного фонду переданих на державне зберігання Шостою одеською державною нотаріальною конторою міститься постанова серії АА № 147708 від 27.08.2007 ПВ ДВС Приморського РУЮ м. Одеси про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

Відомості про зняття арештів в матеріалах справи відсутні.

Згідно зазначеної постанови арешт накладено в порядку виконання судового наказу № 2-н-941, виданого Приморським районним судом міста Одеси 21.04.2006 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «МЕП-60 Приморського району» боргу у розмірі 330 гривень 08 копійок.

Матеріали справи містять відомості про сплату заявником боргу.

Підстави для зняття арешту з майна боржника, визначені вимогам ст.ст. 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст.74 Закону «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби - "Строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Завершені виконавчі провадження в архів органу юстиції не передаються і підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання.". Виконавче провадження N 27775331 з примусового виконання виконавчого листа N 2п-4505/11 від 14.06.201І року виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було завершено 29.02.2012 року, строк зберігання його завершено та воно знищено у відповідності до вимог наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби.

Таким чином, зняти арешт у позасудовому порядку неможливо, через відсутність в органах державної виконавчої служби матеріалів виконавчого провадження, у якому здійснено накладення арешту, оскільки таке провадження не обліковується в електроному реєстрі (Лист Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.12.2025 № 201309.

У відповідності зіст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно доЗакону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів N 2, 4. 7. та 11 до Конвенції». закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зіст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положенням ч. 1ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 1ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.99 року)у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений намайно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57,58 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 77, ст. 79 ч. 1 ст. 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене та враховуючи, що на даний час виконавче провадження знищене у зв`язку з закінченням строку зберігання, ceма заборгованості сплачеан,суд погоджується з доводами заявника про те, що такий арешт, на даний час з урахуванням відсутності підстав його застосування, порушує ії права як власника майна.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд вважає, що вимоги скаржника в частині зняття арешту підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447, 448, 449 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зняти арешт зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови №В-7/109 ПВДВС Приморського РУЮ м.Одеса про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.08.2007, а саме:

тип обтяження: арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження: 5926172 зареєстровано: 29.10.2007 16:42:52 за №5926172

реєстратором: Шоста одеська державна нотаріальна контора, 65012, Одеська обл., м.Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-Б, , 705-14-74

підстава обтяження: постанова, В-7/109, 27.08.2007, ПВДВС Приморського РУЮ м.Одеса

об`єкт обтяження: інше, все майно та квартира, адреса: АДРЕСА_1

заявник: Шоста одеська державна нотаріальна контора.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 26.01.2026.

Суддя Р.Д. Абухін

20.01.2026