справа № 752/1395/19
провадження №: 2-з/752/74/26
У Х В А Л А

Іменем України

14.04.2026 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Юхневич Тетяна Валеріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Личина Олена Володимирівна, про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування транспортного засобу, стягнення компенсації в розмірі вартості майна та стягнення грошових коштів, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 31.02.2019 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

У липні 2019 до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 30.08.2021 прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юхневич Тетяна Валеріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Личина Олена Володимирівна про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування квартири, визнання права власності на частку квартири, витребування транспортного засобу, стягнення компенсації в розмірі вартості майна та стягнення грошових коштів - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 300000,00 грн, що становить частку вартості відчуженого автомобіля марки BMW X6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову (шасі, рами) НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу № 8044/2018/1224905 від 11.12.2018 року. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3000,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору. В задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог - відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2019 у справі № 752/1395/19. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2023 у справі № 752/1395/19.

27.02.2024 постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2023 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25.02.2026 касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2023 та постанову Київського апеляційного суду від 27.02.2024 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У квітні 2026 дана цивільна справа надійшла до Голосіївського районного суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва прийнято до провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Юхневич Тетяна Валеріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Личина Олена Володимирівна, про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування транспортного засобу, стягнення компенсації в розмірі вартості майна та стягнення грошових коштів, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У квітні 2026 представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 кв.м., житлова площа 30,7 кв.м.; транспортний засіб Volkswagen Passat CC, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2010 року випуску, VINcode автомобіля НОМЕР_6; рахунки ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ; все інше рухоме і нерухоме майно ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Свою заяву представник позивач обґрунтовує тим, що після реєстрації 02.10.2019 права власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.2019 відчужив квартиру ОСОБА_4 , умисно, як вважає позивач за первісним позовом, з метою ускладнення вирішення питання про поділ майна через 9 днів після отримання свідоцтва про право власності він відчужив квартиру ОСОБА_4 за ціною, нижчою ніж внесені в будівництво грошові кошти. Згода на вчинення вищевказаного незаконного правочину була надана другою і теперішньою дружиною ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , шлюб з якою був зареєстрований 21.09.2019. При цьому, письмової нотаріальної згоди ОСОБА_1 - не було.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд встановив, що між сторонами існує спір щодо поділу майна подружжя.

Відповідно до частини першої та п`ятої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Дослідивши матеріали справи та поданої заяви про забезпечення позову, враховуючи предмет позову, ціну позову та з метою незаконного відчуження майна, яке є предметом спору у справі, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру та транспортний засіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача за первісним позовом, за захистом яких вона звернулася до суду.

Суд звертає увагу, що за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Накладення арешту на майно не завдає шкоди та збитків відповідачу, не позбавляє його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

Щодо вимоги заяви про накладення арешту на все інше нерухоме та рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що матеріали заяви не містять актуальних доказів належності будь-якого рухомого чи нерухомого майна на праві власності відповідачеві за первісним позовом.

Щодо вимог заяви про накладення арешту на рахунки ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, на які саме розрахункові рахунки позивач просить накласти арешт, в яких саме фінансових установах знаходяться грошові кошти, в якій сумі та в якій валюті перебувають грошові кошти відповідача є необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, заявник звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_7 , які знаходяться на банківських рахунках та інших фінансових установах, інформацію про номери рахунків, банківську установу де ці рахунки знаходяться, суми розміщених на них грошових коштів, місце і умови їх розміщення суду не надав.

Відповідно до частини четвертої статті 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням. У даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики.

Таким чином, заявляючи вимогу про накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача в межах ціни позову, позивач не вказав на які саме рахунки та в яких банках слід накласти арешт та не надав доказів належності таких рахунків відповідачу, що унеможливлює надання правового аналізу необхідності накладення арешту.

Згідно частини сьомої статті 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З врахуванням частини восьмої статті 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача за первісним позовом забезпечити відшкодування збитків відповідача за первісним позовом, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень частини третьої статті 154 ЦПК України, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суть позовних вимог та, беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому унеможливити виконання рішення у даній справі, суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі № 752/1395/19, - підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.149, 150 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Юхневич Тетяна Валеріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Личина Олена Володимирівна, про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування транспортного засобу, стягнення компенсації в розмірі вартості майна та стягнення грошових коштів, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру (загальна площа 65,2 кв.м., житлова площа 30,7 кв.м.), що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Накласти арешт на транспортний засіб Volkswagen Passat CC, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2010 року випуску, VINcode автомобіля НОМЕР_6.

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Боржник: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

У відповідності до ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Мазур