Справа № 530/659/25
Номер провадження 2-р/530/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026 м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Ситник О.В., за участю секретаря Стрілець Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Зіньків заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2025, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2026 року до Зіньківського районного суду Полтавської області надійшла заява про роз`яснення рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2025.

Із заяви вбачається, що 28.04.2025 року Зіньківським районним судом Полтавської області по справі № 530/659/25 було прийняте рішення, котре залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 28.07.2025 року.

Рішенням суду встановлено юридичний факт того, свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , довідка про навчання від 16.07.2021 року № 98 видана Курдюмівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів №12 м. Дзержинськ Донецької області, відповідь УДМС України в Полтавській області у яких зазначено « ОСОБА_2 », дійсно належать « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішенням суду встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженець республіка Узбекистан, с. Сайхун Сайхунабадського району, Сирда`їнської області, постійно проживаючий без реєстрації в Україні, за адресою: АДРЕСА_1 дійсно проживав на території України, в період з 24 серпня 1991 року по 13 листопада 1991 року. 13.05.2011 року Дзержинським міським судом Донецької області по справі № 2о-106/11 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 1985 року по 12.04.2011 року і на 13 листопада 1991 року, на території України.

В заяві заявник вказує, що згідно з Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі Порядок) для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 чи п.2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24.08.1991 року чи за станом на 13.11.1991 року, не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, має подати такі документи: один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

УДМС наполягає що необхідно встановити факт , що неповнолітня особа проживала разом з батьками на момент 24.08.1991 або 13.11.1991 року. З рішення суду від 28.04.2025 року зазначено в описовій та мотивувальній частині, що заявник ОСОБА_3 проживав з батьками, однак в резолютивній частині цього не зазначено.

У судове засідання сторони не викликались. Суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст. 271 ЦПК України заява про роз`яснення судового рішення розглядається у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення, тому перешкод для розгляду заяви не знайдено.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця, суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Тлумачення положень вказаної статті дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.04.2025 року Зіньківським районним судом Полтавської області по справі № 530/659/25 було прийняте рішення, котре залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 28.07.2025 року.

Рішенням суду встановлено юридичний факт того, свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , довідка про навчання від 16.07.2021 року № 98 видана Курдюмівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів №12 м. Дзержинськ Донецької області, відповідь УДМС України в Полтавській області у яких зазначено « ОСОБА_2 », дійсно належать « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішенням суду встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженець республіка Узбекистан, с. Сайхун Сайхунабадського району, Сирда`їнської області, постійно проживаючий без реєстрації в Україні, за адресою: АДРЕСА_1 дійсно проживав на території України, в період з 24 серпня 1991 року по 13 листопада 1991 року. 13.05.2011 року Дзержинським міським судом Донецької області по справі № 2о-106/11 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 1985 року по 12.04.2011 року і на 13 листопада 1991 року, на території України.

Згідно з Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі Порядок) для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 чи п.2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24.08.1991 року чи за станом на 13.11.1991 року, не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, має подати такі документи: один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Отже УДМС наполягає що необхідно встановити факт, що неповнолітня особа проживала разом з батьками на момент 24.08.1991 або 13.11.1991 року. З рішення суду від 28.04.2025 року зазначено в описовій та мотивувальній частині, що заявник ОСОБА_3 проживав з батьками, однак в резолютивній частині цього не зазначено.

Суд зазначає , що відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ч.1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч.1-3 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що потрібно роз`яснити рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2025, зазначивши, що ОСОБА_1 проживав на території України, в період з 24 серпня 1991 року по 13 листопада 1991 року разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 271, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2025 задовольнити.

Роз`яснити рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 28.04.2025 року по справі № 530/659/25, яким встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженець республіка Узбекистан, с. Сайхун Сайхунабадського району, Сирда`їнської області, постійно проживаючий без реєстрації в Україні, за адресою: АДРЕСА_1 дійсно проживав на території України, в період з 24 серпня 1991 року по 13 листопада 1991 року, зазначивши, що ОСОБА_1 проживав на території України, в період з 24 серпня 1991 року по 13 листопада 1991 року разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Уразі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяО. В. Ситник