Єдиний унікальний номер: 379/2415/25
Провадження № 2/379/254/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

31 березня 2026 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Шабрацького Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю Романенко М.Е. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. яким просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованість за кредитним договором № 984 від 05.07.2023 року, у розмірі 10790,80 грн. сплачений судовий збір у розмірі 2422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.07.2023 між ТОВ «ФК «Віва капітал» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 984, який підписаний з використанням електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

ТОВ «ФК «Віва капітал» виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти у сумі 4000грн. Натомість відповідач зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих процентів належним чином не виконав.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору за ним утворилась заборгованість в розмірі 10790,80 грн, з яких: 3748,13 грн заборгованість за тілом кредиту; 7042,65 грн заборгованість за нарахованими відсотками.

01.05.2024 між ТОВ «ФК «Віва капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 01052024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Віва капітал» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача за вказаним договором.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Діджи фінанс», тому позивач змушений звернутися до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025 справу передано для розгляду судді Таращанського районного суду Київської області Г.О. Шабрацькому.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 06.01.2026 справу прийнято до провадження та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження.

17.02.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс» надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника. Не заперечив щодо ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик відповідача. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, відповідач своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористалась в судове засідання не з`явилась заяв та клопотань не надіслала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» від 05.07.2023 № 984укладеного між ТОВ «ФК «Віва капітал» та ОСОБА_1 , який підписаний сторонами з використанням електронних підписів, зокрема, одноразового ідентифікатора, відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 4000 грн строком на 120 днів. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю до 02.11.2023 або здійснити дострокове повернення кредиту. Договором передбачено, що дисконтна процентна ставка становить 1,25% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та застосовується в межах строку кредитування, але не більше перших 20 днів користування кредитом, (з 1 по 20 день включно). Базова процентна ставка становить 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а. с. 34-46).

05.07.2023 ОСОБА_1 підписала із використанням електронного підпису анкету-заяву на отримання кредиту від ТОВ «ФК «Віва Капітал», у якій просила надати кредит у сумі 4000 грн. строком на 120 днів із перерахуванням кредитних коштів на банківську картку НОМЕР_1 (а. с. 30).

Згідно з графіком платежів (Додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» від 05.07.2023 № 984) загальна вартість кредиту станом на 02.11.2023 становить 15000 грн (а. с. 47).

Як убачається з довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 10.06.2024 про підтвердження успішної оплати згідно договору з ТОВ «ФК «Віва Капітал» М1805/1 від 18.05.2023 виконана транзакція № від 05.07.2023 на номер картки № НОМЕР_2 на суму 4 000 грн (а. с. 61).

01.05.2024 між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «ФК «Віва капітал» укладено договір факторингу № 01052024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Віва капітал» відступило ТОВ «Діджи фінанс» право вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи фінанс» зобов`язується їх прийняти та сплатити суму фінансування на умовах, визначених договором (а. с 49-55).

01.05.2024 між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «ФК «Віва капітал» підписано акт приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу, згідно якого кредитор передав, а фактор прийняв реєстр прав вимог за договором, складений за формою згідно із Додатком № 1 до договору (а. с. 58).

Відповідно до платіжної інструкції ТОВ «Діджи фінанс» здійснило оплату на користь ТОВ «ФК «Віва капітал» на виконання умов договору факторингу від 01.05.2024 № 01052024 (а. с. 64).

Як вбачається з витягу з реєстру боржників, що є додатком до договору факторингу від 01.05.2024 № 01052024, до ТОВ «Діджи фінанс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 05.07.2023 № 984 на загальну суму боргу 10790,78 грн, з яких:3748,13 грн заборгованість за тілом кредиту, 7042.65 грн заборгованість за відсотками (а. с. 18).

15.08.2025 на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу про сплату на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованості за кредитним договором від 05.07.2023 № 984 на суму 10790,78 грн (а. с. 67-68).

Разом із тим, матеріали справи не містять відомостей щодо погашення відповідачем зазначеної заборгованості у добровільному порядку.

Отже, між сторонами виник спір щодо укладення кредитного договору та належного виконання зобов`язань за ним, у межах якого відбулася заміна кредитора шляхом відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника в частині невиконаного зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ТОВ «Діджи фінанс» зазначає, що первісний кредитор, ТОВ «ФК «Віва капітал», свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, натомість, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав та допустив прострочення сплати передбачених договором платежів у вказаному розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України застосовується до правовідносин у сфері кредитування, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, давши оцінку доказам у їх сукупності, а також кожному з них окремо, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Встановлені у справі фактичні обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у передбачений договором строк грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.

Станом на момент переходу до позивача права вимоги за кредитним договором від 05.07.2023 №984 заборгованість відповідачем не була погашена. Розмір заборгованості підтверджується умовами кредитного договору та наданим розрахунком. За таких обставин з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача 10790,78 грн заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до позивача у встановленому законом порядку.

Відповідно дост.141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно зч.1ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат,пов`язаних з розглядом справи,належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Як встановлено ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Позивачем на підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги адвоката додано: Договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2023 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Лівак І.М.; додаткову угоду №984 від 17.11.2025; Акт про підтвердження фату надання правничої допомоги адвокатом ; детальний опис робіт виконаних адвокатом.

При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що представник позивача в судове засідання не прибував, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності, а обсяг наданих адвокатом послуг фактично складається лише з надання консультацій та складення позовної заяви.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн.

Керуючись ст.т. 4, 12, 13, 76- 81, 89, 95, 141, 258,259, 263-265, 274, 279, 280-283, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 598, 599, 629, 633, 634, 1050, 1054, 1082 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, , ІВАN НОМЕР_4 в АТ «ПУМБ» МФО: 334851) заборгованість за кредитним договором №984 від 05.07.2023 року у розмірі 10790,78 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, , ІВАN НОМЕР_4 в АТ «ПУМБ» МФО: 334851) судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місце знаходження вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, Київська область, індекс:07406, Код .

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду виготовлено 31.03.2026 року.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Григорій ШАБРАЦЬКИЙ