Справа № 278/5017/25
30 березня 2026 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Буткевича М.І., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом, поданим представником позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визначення часток померлих у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності в порядку спадкування,
В обґрунтування своїх вимог представник позивачів зазначає наступне.
Позивачка ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_2 вступила у спадщину відповідно до закону. ОСОБА_8 залишив заповіт про те, що частину будинку АДРЕСА_1 залишає своїй доньці ОСОБА_2 .
частина будинку АДРЕСА_2 була оформлена ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом, тоді як належну батькові частину земельної ділянки вона не змогла оформити через ряд причин.
По-перше, ця земельна ділянка належить ОСОБА_9 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_5 помер в 2005 році і його частку не було виділено зі спільної сумісної у спільну часткову.
По-друге, спадкоємиця ОСОБА_5 ОСОБА_2 не знайшла оригінал правовстановлюючого документу - Державного акту про право власності на земельну ділянку.
За вказаних вище обставин єдиним способом захисту прав та інтересів позивачів щодо отримання належної їм спадщини після смерті батька та чоловіка, які обидва були співвласниками однієї земельної ділянки, є звернення до суду.
Ухвалою суду від 06.10.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив (а.с. 31).
В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивачів до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач жодних клопотань до суду не подавав.
Згідно вимог частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд визнав за можливе ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_5 . Відповідно до копії заповіту, складеного 12.09.2005 року, ОСОБА_5 заповів частину житлового будинку з належними до нього будівлями, що знаходиться за адрсою: АДРЕСА_1 , своїй дочці ОСОБА_2 (а.с. 7). ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області, та про що зроблено відповідний актовий запис № 22 (а.с. 8).
ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_4 . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1294 (а.с. 14).
Відповідно до довідки № 61/02-31 від 04.07.2025 року, виданої приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Паламарчуком І.В., ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею майна, що належало ОСОБА_4 (а.с. 16).
Право сумісної спільної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на земельну ділянку загальною площею 0,3491 га підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ № 030214 (а.с. 17).
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.
Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб?єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.
За ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено: «Розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно ч. 1 ст. 86 3К України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Відповідно до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.
Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Нормами ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України
«Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного провадження.
Як роз`яснено у цій же постанові свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Беручи до уваги те, що у Позивачки ОСОБА_2 відсутній (втрачений) оригінал правовстановлюючого документа про право власності спадкодавця ОСОБА_11 на земельну ділянку і у нотаріальному порядку оформити її право власності на це майно неможливо, то єдиним механізмом оформити свої право власності на спадкове майно є визнання цього права в судовому порядку.
Так само й щодо можливості оформити право власності в порядку спадкування Позивачкою ОСОБА_1 після смерті свого чоловіка. Крім вирішення питання про визначення частки її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , доцільним, буде також визнати за нею право власності на належну її чоловіку ОСОБА_1 визначену частку у праві власності на земельну ділянку.
Аналіз вище вказаних норм дає підстави для задоволення позову у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, ст. ст. 328, 370, 372, 392, 1216, 1222-1226, 1261-1265 ЦК України, суд,
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Станишівська сільська рада Житомирського району Житомирської області, адреса: вул. Кооперативна, буд. 3, с. Станишівка, Житомирський р-н, Житомирська обл., 12430; .

Суддя М.І.Буткевич