Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 08.04.2026. Зареєстровано: 09.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 10.04.2026.
Дата набрання законної сили: 07.04.2026
Номер судового провадження: 22-ц/4808/589/26
Провадження № 22-ц/4808/589/26
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Кузів А.В.,

з участю: відповідачки ОСОБА_1 та її представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену головуючою суддею Кіндратишин Л.Р. 03 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення запису про позивача як батька з актового запису про народження дітей,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив виключити з актових записів про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відомості про батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Одночасно з позовною заявою позивач подав клопотання, в якому зазначив, що для встановлення або спростування факту кровної спорідненості необхідно призначити судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої пропонував доручити експертам медико-генетичного центру «МАМА ПАПА». Обґрунтовуючи клопотання, ОСОБА_2 вказав, що єдиним достовірним способом підтвердження чи заперечення кровної спорідненості є проведення такої експертизи. Крім того, позивач наразі перебуває за межами України, що підтверджується документом IDENTITI CARD (BCID №117604918 від 04.02.2025), у зв`язку з чим проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в державній установі є ускладненим.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 лютого 2026 року клопотання представника ОСОБА_2 задоволено. Призначено у справі молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої поставлено питання:

Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народженого матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

Проведення експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок та за ст. 385 КК України за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. Витрати за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_2 адвокат Головатюк І.М. на ухвалу суду в частині визначення судом експертної установи, якій доручено проведення експертизи, подав апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що ТОВ «МАМА ПАПА» не є державною установою і тому не може проводити експертизу, є безпідставними. На думку скаржника, законодавство не встановлює обов`язковості проведення молекулярно-генетичних експертиз виключно державними установами. Натомість така експертиза може виконуватися також іншими фахівцями, які мають відповідну кваліфікацію та діють у межах закону. ТОВ «МАМА ПАПА» має ліцензію МОЗ України та спеціалізується на генетичних дослідженнях, що підтверджує його компетентність.

На думку представника ОСОБА_2 , суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», оскільки вимога щодо проведення експертиз виключно державними установами стосується лише криміналістичних, судово-медичних та судово-психіатричних експертиз. Натомість молекулярно-генетична експертиза може проводитися також іншими експертами. Апелянт зазначив, що відповідно до наданої 09.01.2026 відповіді на адвокатський запит, ТОВ «МАМА ПАПА» виконує експертизи за ухвалами суду, має кваліфікованих спеціалістів та організовує відбір зразків як в Україні, так і за кордоном. У місті Івано-Франківську працює партнерська клініка для забору матеріалу. Крім того зазначив, що позивач перебуває за межами України та об`єктивно не може з`явитися до державної установи. Вказує, що позивач не ухиляється від участі у справі, а навпаки прагне встановити істину щодо свого батьківства. Відмова у проведенні експертизи у спеціалізованій установі фактично позбавляє його можливості довести свої вимоги та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Представник позивача зазначає, що судова практика також підтверджує допустимість проведення таких експертиз у приватних установах. Висновок експерта при цьому не має наперед встановленої сили та оцінюється судом разом з іншими доказами відповідно до норм ЦПК України.

З огляду на викладене, просить оскаржену ухвалу в частині визначення установи для проведення експерти змінити. Призначити судову молекулярно-генетичну експертизу, виконання якої доручити експертам Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» (ТОВ «МАМА ПАПА», , адреса: 01033, м. Київ, вул. Тарасівська 2/21 із відділенням у м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок 15). На вирішення експертів поставити питання, визначені в оскарженій ухвалі.

У поданому відзиві представник Микуляк І.Д. доводи апеляційної скарги заперечив, оскаржену ухвалу вважає законною та обґрунтованою. Вважає, що доручення на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи ТОВ «МАМА ПАПА» суперечить вимогам законодавства. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» та п. 1.5 Інструкції МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, судово-медичні експертизи здійснюються виключно державними спеціалізованими установами та атестованими судовими експертами. Оскільки судово-генетична експертиза є різновидом судово-медичної, її проведення приватною установою є недопустимим.

Зазначає, що ТОВ «МАМА ПАПА» не є державною експертною установою, не входить до переліку суб`єктів судово-експертної діяльності, а також відсутні докази наявності у нього атестованих судових експертів. Зокрема, працівник ОСОБА_5 не значиться у реєстрі судових експертів Міністерства юстиції України, а надані документи не підтверджують наявність у працівників спеціальної підготовки та відповідної кваліфікації. Крім того, діяльність ТОВ «МАМА ПАПА» фактично зводиться до проведення ДНК-тестування, яке не є тотожним судовій експертизі та не може її замінювати. Працівники товариства не несуть кримінальної відповідальності за результати досліджень, а сама установа не оформлює висновків судових експертиз у встановленому законом порядку.

Також відсутні належні докази неможливості прибуття позивача до України для проведення експертизи у державній установі. Саме лише посилання на перебування за кордоном не є достатнім обґрунтуванням. Відповідачка не довіряє проведенню дослідження приватною установою, зокрема через можливість дистанційного відбору зразків без одночасної присутності сторін, що може вплинути на достовірність результатів.

У зв`язку з викладеним, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У судове засідання апеляційного суду позивач та його представник не з`явилися, до суду надіслали заява про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник доводи апеляційної скарги заперечили з огляду на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що сторони в справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 листопада 2022 року.

У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження.

Задовольняючи клопотання про призначення у справі молекулярно-генетичної експертизи, суд першої інстанції зазначив, що проведення вказаної експертизи має на меті з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи та для яких необхідні спеціальні знання, а саме: для спростування біологічної спорідненості ОСОБА_2 , як батька з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Водночас, визначаючи експертну установу для проведення згаданої експертизи, місцевий дійшов висновку, що відсутні належні докази наявності у ТОВ «МАМА ПАПА» атестованих судових експертів та статусу суб`єкта судово-експертної діяльності, а надані документи цього не підтверджують. Крім того, позивач не довів неможливість прибуття в Україну для проведення експертизи. З метою забезпечення належності, достовірності та безспірності результатів експертизи, суд першої інстанції вважав за доцільне доручити її проведення державній спеціалізованій установі Львівському НДЕКЦ МВС України, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за неналежне виконання обов`язків.

Апеляційний суд погоджується з цими висновками суду першої інстанції з огляду на таке

Порядок призначення експертизи судом регулюється § 6глави 5 розділу І ЦПК України.

За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

За приписами частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у справі є визнання договорів дарування недійсними та витребування майна з чужого володіння.

Відповідно до статті 1Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

За змістом частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності,а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

У відповідності з ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Враховуючи предмет і підстави заявленого ОСОБА_2 позову, з`ясування біологічної спорідненості ОСОБА_2 , як батька з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , входить до предмета доказування. Такий факт може бути підтверджений або спростований при проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи, що потребує спеціальних знань, і він має визначальне значення для встановлення обставин справи та є способом реалізації основоположних засад цивільного судочинства - змагальності сторін, доведеності та переконливості їх доводів і доказів перед судом.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно (ч. 3 ст. 103 ЦПК України).

За диспозицією вказаної статті суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно лише в тому випадку, якщо сторони не досягли згоди щодо цього питання. При цьому, факт заперечення однією зі сторін щодо проведення експертизи установою/експертом, заявленою іншою стороною є визначальним. В такому випадку суд, дотримуючись балансу між інтересами сторін, враховуючи складність справи, особливості предмета спору, значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, визначає відповідного суб`єкта проведення експертизи самостійно.

В будь-якому випадку, якщо сторони висувають обґрунтовані заперечення проти призначення експертизи тій чи іншій експертній установі, судове рішення з цих питань має бути належним чином вмотивованим і містити відповідь на такі заперечення.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просив проведення молекулярно-генетичної експертизи доручити ТОВ «МАМА ПАПА».

В свою чергу відповідачка заперечила проведення вказаної експертизи цією установою, посилаючись на відсутність доказів наявності у ТОВ «МАМА ПАПА» атестованих судових експертів.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України належать до державних спеціалізованих установ (частина друга статті 7 Закону України «Про судову експертизу»).

Частина друга вказаної статті визначає вичерпний перелік державних спеціалізованих установ, що знаходяться у підпорядкуванні відповідних центральних органів виконавчої влади. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Відповідно до вищевказаних положень норм матеріального права судово-генетична експертиза, як одна з видів судово-медичних експертиз, повинна здійснюватися виключно державними спеціалізованими установами.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 19 листопада 2025 року у справі № 359/626/24.

Згідно з частиною другої статті 71 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» організаційне керівництво судово-медичною і судово-психіатричною службами здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267, Міністерство охорони здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Серед інших функцій воно здійснює організаційне керівництво судово-медичною і судово-психіатричною службами; державний контроль діяльності психіатричних установ незалежно від форми власності та фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги; затверджує порядки проведення судово-медичної експертизи та судово-психіатричної експертизи; присвоєння кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичним і судово-психіатричним експертам та позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичних і судово-психіатричних експертів (підпункт 10 пункту 4 Положення).

Отже, при вирішенні питання стосовно компетенції установи, яка проводить експертизу і є державною в розумінні статті 7 Закону України «Про судову експертизу», слід виходити не з організаційно-правової форми здійснення нею діяльності або форми її власності, а з сфери управління її діяльністю та організації державного контролю.

З наведеного Положення вбачається, що саме держава в особі її центрального органу виконавчої влади - Міністерства охорони здоров`я України здійснює владні повноваження стосовно закладів, які вправі проводити судово-медичні та судово-психіатричні експертизи.

Такий висновок зробив Верховний Суд у постановах від 30 березня 2020 року у справі № 462/3998/19 (провадження № 51-85км20), від 31 серпня 2022 року у справі № 322/506/19 (провадження № 61-2363св22)від 05 жовтня 2022 року у справі № 757/23700/15 (провадження № 61-17069св21), від 13 жовтня 2022 року у справі № 757/28174/18-ц (провадження № 61-10971св21).

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що між сторонами не досягнуто згоди щодо експертної установи, положень ч.3 ст. 103 ЦПК України, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доручення проведення експертизи експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Івано-Франківського міського суду від 03 лютого 2026 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 лютого 2026 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева

Повне судове рішення складено 08 квітня 2026 року.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...