Справа153/228/26
Провадження2/153/110/26-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2026 р. м.Ямпіль

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Сарафімовської Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ямпіль Вінницької області помер його батько ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, на яке 20.09.1999 завідуючою Ямпільської державної нотаріальної контори Бешинською Г.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частинах його дітям: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Вказане свідоцтво видане на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Ямпільської міської ради Вінницької області №203 від 29.04.1986 його батькові ОСОБА_3 було надано дозвіл побудувати автогараж, розміром 6,0 х3,3 м. на території ЛМС по АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОСОБА_3 одержати в районному відділі в справах будівництва та архітектури технічну документацію. 06.05.1986 на земельній ділянці здійснено розбивку, закріплено кути будівлі (автогаража), про що складено відповідний акт. До цього акта додано план земельної ділянки з схематичним розташуванням авто гаража. За життя батько завершив будівництво гаража, однак, державну реєстрацію його не здійснив, у зв`язку з чим позивач не має змоги належним чином оформити вказане спадкове майно і йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вважаючи свої права порушеними, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати за ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом, право власності на гараж № НОМЕР_1 , позначений в плані літерою А з майстернею, позначеною в плані літерою а, по АДРЕСА_3 , який належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ямпіль Вінницької області.

Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 11.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 01 квітня 2026 року о 10 годині 00 хвилин в залі судових засідань Ямпільського районного суду Вінницької області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, вх.№1821 від 10.03.2026, в якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву, вх.№1801 від 10.03.2026, в якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо матеріалів про правовідносини сторін, відповідач позов визнає, відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , виданого 15.09.1984, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Ямпіль Ямпільського району Вінницької області народився ОСОБА_1 , батьками якого зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.7).

Із копії свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3 , виданого 21.10.1998, встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Ямпіль Ямпільського району Вінницької області (а.с.8).

Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.1999 встановлено, що завідуючою Ямпільської державної нотаріальної контори Бешинською Г.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 після смерті їх батька ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири №2119 (а.с.9).

Із копії будівельного паспорта на будівництво господарських будівель встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Ямпільської міської ради №203 від 29.04.1986 надано дозвіл ОСОБА_3 побудувати автогараж, розміром 6,0 х 3,3 на території ЛМС по АДРЕСА_2 . Відповідно до дозволу на право виконання будівельних робіт від 29.04.1986 дата початку будівельних робіт 29.04.1986, дата закінчення будівельних робіт 29.04.1987. Проведено розбивку будівель в натурі, що підтверджено актом розбивки будівель в натурі від 06.05.1986 (а.с.10-14).

Із копії довідки КП «Ямпільське бюро технічної інвентаризації» №670 від 21.11.2025 встановлено, що право власності на гараж № НОМЕР_1 , який розташований по АДРЕСА_3 , станом на 31.12.2012 не зареєстровано (а.с.15).

Із копії заяви ОСОБА_1 від 26.11.2025 встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до міського голови м.Ямпіль з заявою про розгляд документів щодо введення в експлуатацію гаража АДРЕСА_4 (а.с.16).

Із інформації Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, вих.02-12/795 від 05.12.2025, встановлено, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що наданий ним перелік документів, щодо введення в експлуатацію гаража АДРЕСА_5 розглянуто, однак, він є неповним. Йому рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності на даний об`єкт нерухомості (а.с.17).

Із постанови державного нотаріуса Ямпільської державної нотаріальної контори Вінницької області Ординського Ю.С. встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нежитлову будівлю (гараж № НОМЕР_1 ) під АДРЕСА_3 (а.с.18).

Із копії технічного паспорта на гараж № НОМЕР_1 , що розташований по АДРЕСА_3 входять: гараж літ. «А», загальною площею 26,0 кв.м., майстерня, площею 9,6 кв.м. (а.с.19-24).

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Пленум Верховного Суду України в п.1 Постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (435-15) (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N3425-XII (3425-12) "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N2709-IV (2709-15) "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька позивача ОСОБА_3 закінчився 20 квітня 1999 року, таким чином застосуванню для вирішення заявленого позивачем позову підлягають норми Цивільного кодексу України в ред.1963 року, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР, що діяв на момент відкриття спадщини, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна свого батька ОСОБА_3 .

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Дослідивши докази, що є у справі, та беручи до уваги доводи позивача, суд вважає встановленим, що позивач прийняв спадщину, що відкрилась протягом шести місяців після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на половину квартири АДРЕСА_1 (а.с.9).

Іншим спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донька покійного відповідач у справі ОСОБА_2 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на половину квартири АДРЕСА_1 (а.с.9). Однак, на спадкове майно, а саме: на нежитлову будівлю (гараж № НОМЕР_1 ) під АДРЕСА_3 , вона не претендує і не бажає його приймати.

Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя рішенням виконавчого комітету Ямпільської міської ради №203 від 29.04.1986 надано дозвіл побудувати автогараж, розміром 6,0 х 3,3 на території ЛМС по АДРЕСА_2 , що він і зробив, однак, право власності на нього за ОСОБА_3 не зареєстровано.

Суд також враховує, що відповідач у справі ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд..

Оцінюючи таке визнання позову, суд виходить з того, що воно є добровільним, поданим належним суб`єктом, не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлого ОСОБА_1 не претендує на спадщину після його смерті, позивач ОСОБА_1 не має можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нежитлову будівлю (гараж № НОМЕР_1 ) під АДРЕСА_3 , який до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , належав ОСОБА_3 , а тому суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Невизнане право позивача на спадщину підлягає судовому захисту шляхом визнання цього права.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення позову.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 76-78, 81, 83, 141, 206, 258, 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом право власності на гараж № НОМЕР_1 , позначений в плані літерою - А, з майстернею, позначеною в плані літерою - а, по АДРЕСА_3 , який належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ямпіль Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 01 квітня 2026 року.

Суддя Р.В. Швець