Справа № 740/5917/25
Провадження № 2/740/267/26
УХВАЛА

07 квітня 2026 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Хомінець Т. В.,

розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником - адвокатом Васюком Дмитром Геннадійовичем, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ будинку,

установив:

У жовтні 2025 року представник позивачки подав до суду вказану позовну заяву про поділ будинку шляхом виділення в натурі позивачці у рахунок 1/2 частки в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - відокремленої частини будинку, як окремого об`єкта нерухомості, що складається з таких приміщень: у житловому будинку літ. «А» - коридор літ. 1-1 площею 5,1 м кв., житлова кімната літ. 1-2 площею 14,6 м кв., житлова кімната літ. 1-3 площею 8,4 м кв., кухня літ. 2-1 площею 8,0 м кв., житлова кімната літ. 2-2 площею 11,5 м кв., у житловій прибудові літ. «а», «а2» - кухня літ. 1-4 площею 12-4 м кв., у прибудові літ. «а» - санвузол літ. 1-5 площею 3,5 м кв., коридор літ. 1-6 площею 2,7 м кв., у житловій прибудові літ. «А1» - житлова кімната літ. 2-3 площею 15,9 м кв., коридор літ. 2-4 площею 8,4 м кв., санвузол літ. 2-5 площею 9,4 м кв., тамбур літ. І площею 4.6 м.кв., господарські будівлі і споруди: ганок літ. «а5», гараж літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «д», погріб літ. «П1», сарай літ. «Б», погріб літ. «П», навіс літ. «З», навіс літ. «Н», огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, огорожа № 5, ворота з хвірткою № 6, колодязь літ. «К», припинишви її право спільної часткової власності.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01 грудня 2025 року 09:00 год.

У подальшому підготовче засідання відкладено на 26 лютого 2026 року 14:00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 лютого 2026 року відмовлено в задовленні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди, підготовче засідання відкладено на 07 квітня 2026 року 14-00 год.

07.04.2026 до суду надійшла заява представників позивачки та відповідачів про затвердження мирової угоди, до якої додано мирову угоду, в якій представники сторін просили: виділити в натурі ОСОБА_1 у власність у рахунок частки в житловому будинку АДРЕСА_1 , відокремлену частину будинку, як окремий об`єкт нерухомості, що складається з таких приміщень: у житловому будинку літ. «А» - коридор літ. 1-1 площею 5,1 м кв., житлову кімнату літ. 1-2 площею 14,6 м кв., житлову кімнату літ. 1-3 площею 8,4 м кв., кухню літ. 2-1 площею 8,0 м кв., житлову кімнату літ. 2-2 площею 11,5 м кв.; у житловій прибудові літ. «а», «а2» - кухню літ. 1-4 площею 12,4 м кв., у прибудові літ. «а» - санвузол літ. 1-5 площею 3,5 м кв., коридор літ. 1-6 площею 2,7 м кв.; у житловій прибудові літ. «А1» - житлову кімнату літ. 2-3 площею 15,9 м кв., коридор літ. 2-4 площею 8,4 м кв., санвузол літ. 2-5 площею 9,4 м кв., тамбур літ. І площею 4,6 м кв.; господарські будівлі і споруди: ганок літ. «а5», гараж літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «д», погріб літ. «П1», сарай літ. «Б», погріб літ. «П», навіс літ. «З», навіс літ. «Н», огорожу №1, ворота з хвірткою № 2, огорожа № 5, ворота з хвірткою № 6, колодязь літ. «К», припинивши її право спільної часткової власності; решту житлового будинку АДРЕСА_1 , залишити у спільній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до визначених часток.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Мета, зміст, порядок укладення сторонами мирової угоди та її затвердження судом визначені у статті 207 ЦПК України.

Так, статтею 207 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Зокрема, згідно із ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права та охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження у справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Виходячи зі змісту ст. 207 ЦПК України, обов`язковою умовою затвердження судом мирової угоди є її відповідність вимогам закону і відсутність порушення прав чи законних інтересів третіх осіб. Йдеться про дотримання як вимог, передбачених процесуальних законодавством, так і вимог, які випливають з цивільного законодавства.

Зокрема, однією з підстав відмови в затвердженні мирової угоди є те, що її умови є не виконуваними.

Відповідність змісту мирової угоди вимогам матеріального закону передбачає, зокрема, аналіз об`єкта мирової угоди - майна, яким за умовами мирової угоди розпоряджаються її суб`єкти. Для того, щоб з`ясувати, що мирова угода не порушує права та законні інтереси інших осіб, суд повинен встановити, що: 1) майно, яке передається за мировою угодою, не вилучено з обігу і не обмежено в обігу; 2) учасники мирової угоди мають право розпоряджатися цим майном, що підтверджується правовстановлюючими документами; 3) майно, яке передається за мировою угодою, не перебуває під арештом і щодо нього відсутній спір з іншими особами.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених в ухвалі від 01.08.2018 у справі № 760/15287/15-ц та постанові від 30.05.2018 у справі № 759/4103/16-ц, суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо її умови стосуються прав та обов`язків сторін, які не входять до предмета позову, а також, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 911/427/19 дійшов висновку, що мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору та на умовах, погоджених сторонами. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт через самостійне врегулювання розбіжностей на погоджених умовах.

Мирова угода є вираженням взаємного волевиявлення сторін, що спрямоване на вирішення спору між ними на основі компромісу та припинення його подальшого судового розгляду. У ній можуть вирішуватися питання, що стосуються виключно прав і обов`язків сторін.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16 травня 2023 року у справі № 909/1128/20, мирова угода є правочином, з якого виникають або змінюються зобов`язання. У розумінні норм матеріального та процесуального законодавства оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, але на час розгляду справи судом, має право власності чи інше речове право на предмет правочину та/або претендує на нього. Власний інтерес заінтересованої особи також може полягати в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала (перебували) у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Верховний Суд в ухвалі від 30 червня 2021 року у справі № 301/395/19 зазначив, що відповідність змісту мирової угоди вимогам матеріального закону передбачає, зокрема, аналіз об`єкта мирової угоди майна, яким за умовами мирової угоди розпоряджаються її суб`єкти. Для того, щоб з`ясувати, що мирова угода не порушує права та законні інтереси інших осіб, суд повинен встановити, що: 1) майно, яке передається за мировою угодою, не вилучено з обігу і не обмежено в обігу; 2) учасники мирової угоди мають право розпоряджатися цим майном, що підтверджується правовстановлюючими документами; 3) майно, яке передається за мировою угодою, не перебуває під арештом і щодо нього відсутній спір з іншими особами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб, визначений в умовах мирової угоди.

Перевіривши зміст мирової угоди, суд дійшов висновку, що її умови, зокрема, в частині залишення у спільній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до визначених часток - "решти житлового будинку" АДРЕСА_1 - є не виконуваними, адже не зазначено конкретні приміщення/об`єкти нерухомості, що складають "решту житлового будинку", про що зазначили сторони в мировій угоді, а тому не відповідають вимогам закону.

Крім цього, позов подано в жовтні 2025 року, а ініціюючи питання про затвердження мирової угоди в спосіб поділу нерухомого майна, сторони не надали доказів з актуальною інформацією на час розгляду справи в суді (квітень 2026 року) на підтвердження права власності, неперебування під арештом і відсутності спору щодо нього з іншими особами, з метою з`ясування питання, що мирова угода не порушує права та законні інтереси інших осіб у розумінні вищевказаних висновків Верховного Суду.

З урахуванням вищевказаного суд дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження мирової угоди.

Відмова у затвердженні мирової угоди не призводить до порушення конституційної засади судочинства рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та не має наслідком порушення права особи на судовий захист, який реалізується в такому випадку у процесі доказування позовних вимог. У такому разі право на звернення до суду забезпечується можливістю апеляційного та касаційного оскарження рішення по суті спору.

Відповідно до ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Сприяючи у реалізації процесуальних прав сторін, суд вважає за необхідне відкласти підготовче засідання.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 13, 43, 49, 197, 198, 207, 208, 240, 259 - 261 ЦПК України, суд

ухвалив:

У затвердженні мирової угоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відмовити.

Продовжити підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , поданим представником - адвокатом Васюком Дмитром Геннадійовичем, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ будинку.

Підготовче засідання в справі - відкласти на 08 травня 2026 року 12:00 год. та проводити у приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області (Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Шевченка, 57 А), про що повідомити учасників справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на вебадресі сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - http://ng.cn.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Шевченко