Справа № 2-4780/11
Провадження № 4-с/487/4/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання: Марченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича, стягувач: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2025 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича, стягувач: ОСОБА_2 , у якій просить: визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги; прийняти скаргу до розгляду; визнати дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича з винесення постанов про накладення штрафів від 04.11.2025 у ВП № 32160982 неправомірними; скасувати постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 63 551,59 грн; скасувати постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 194 071,96 грн.

Скарга обґрунтована тим, що 04.11.2025 в рамках виконавчого провадження № 32160982 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінником Артемом Олександровичем винесено постанови про накладення штрафів на ОСОБА_1 , а саме у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 63 551,59 грн та у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 194 071,96 грн. Одночасно із вказаними постановами державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника від 04.11.2025 та постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних. Проте заявник не погоджується з вказаними постановами, посилаючись на те, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня, оскільки регулярне утримання аліментів здійснюється фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 з його грошового забезпечення на користь стягувача відповідно до вимог ст. 69 ЗУ «Про виконавче провадження». 05.11.2025 засобами електронного зв`язку заявник звернувся із заявою про долучення доказів та скасування постанов про арешт коштів та штрафів. 06.11.2025 головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінник. А.О. виніс постанову про зняття арешту з коштів. У цій постанові державний виконавець зазначив, що згідно розрахунку заборгованості борг зі сплати аліментів станом на 31.10.2025 відсутній. Тобто державний виконавець тим самим фактично визнав відсутність заборгованості, а отже відсутні підстави для накладення штрафів відповідно до положень ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Тому заявник вважає, що оскаржувані постанови про накладення на нього штрафів підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року поновлено строк на подання скарги, скаргу прийнято до розгляду, витребувано копію виконавчого провадження №32160982.

18 грудня 2025 року надійшла заява ОСОБА_2 , в якій вона зазначає, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня, скаргу просить розглядати без її участі, проти задоволення не заперечує.

12 січня 2026 року надійшли копії виконавчого провадження №32160982.

Заявник скарги подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Представник Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) в судове засідання не прибув, причини не повідомив.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 13 квітня 2012 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС ММУЮ Риндіною З.В. відкрито виконавче провадження №32160982 з виконання виконавчого листа № Б/н, виданого 06.04.2012 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

13.04.2012 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, відповідно до якої, боржник працює, отримує доходи в в/ч НОМЕР_2 .

09.07.2014 Центральним відділом ДВС ММУЮ отримано від в/ч НОМЕР_2 звіт про здійсненні відрахування та виплати за період з 01.06.2014 по 30.06.2014.

22.09.2016 Центральним відділом ДВС ММУЮ отримано від в/ч НОМЕР_2 звіт про здійсненні відрахування та виплати за період з 01.01.2016 по 30.06.2016. Зазначено, що станом на 01.07.2016 заборгованості за сплати аліментів немає.

Аналогічні звіти із зазначенням про відсутність заборгованості надходили з в/ч НОМЕР_2 до травня 2023 року. У звіті, який надійшов 02.05.2023 зазначено, що станом на 13.04.2022 заборгованість відсутня. Перевод з в/ч НОМЕР_3 .

З 19.05.2023 по 20.06.2023 звіти про здійсненні відрахування та виплати надходили з в/ч НОМЕР_3 за період з травня 2022 року по квітень 2023 року, у яких зазначено про відсутність заборгованості.

08.06.2023 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінником А.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої ним встановлено, що боржник отримує дохід в військовій частині НОМЕР_3 .

04.11.2025 головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Лінником А.О. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з травня 2023 року, відповідно до якого заборгованість станом на 31.10.2025 797760,12 грн.

04 листопада 2025 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Лінником А.О. винесено такі постанови:

-про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки 194071,96 грн;

-про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік 63551,59 грн;

-про арешт коштів боржника;

-про зміну (доповнення) реєстраційних даних.

Цього ж дня головним державним виконавцем зроблено запит до військової частини НОМЕР_1 щодо доходів боржника.

05 листопада 2025 року Центральним відділом ДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) отримано відповідь в/ч НОМЕР_1 , відповідно до якої остання надає звіт про здійснені відрахування та виплати за період з травня 2023 р. по вересень 2025 р. та довідку про грошове забезпечення та відрахування.

06 листопада 2025 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Лінником А.О. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з квітня 2023 року, відповідно до якого заборгованість станом на 31.10.2025 відсутня.

06 листопада 2025 року до Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) надійшла заява ОСОБА_1 про долучення доказів та скасування постанов про арешт та штрафи.

06 листопада 2025 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Лінником А.О. знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику. Постанова обґрунтована тим, що станом на 31.10.2025 заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Перевіряючи правильність дій приватного виконавця щодо накладення штрафів, суд виходить з такого.

За приписами частини 1 статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначене конституційне положення відображено і у пункті 7 частини 3 статті 2 та статті 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок стягнення аліментів, частиною 1 якої передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Отже визначальним для вирішення цієї справи є встановлення наявності заборгованості зі сплати аліментів на час винесення постанов про накладення штрафу та її розмір, який впливає на визначення суми штрафу.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Тобто саме на виконавця покладено обов`язок щомісячно обчислювати як розмір аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), так і заборгованість зі сплати аліментів і повідомляти про існування та розмір сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З копій матеріалів виконавчого провадження, наданих Центральним відділом ДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) встановлено, що державний виконавець регулярно отримував з місця роботи боржника звіти про здійсненні відрахування та виплати на користь стягувача до червня 2023 року. Потім головний державний виконавець більш ніж два роки (з 09.06.2023 до 03.11.2025) не вживав жодних заходів щодо виконання судового рішення, в тому числі не обчислював розмір заборгованості, що є його обов`язком. Лише 04.11.2025, не перевіривши інформацію про доходи боржника, головний державний виконавець обчислює розмір заборгованості, зазначаючи дохід боржника, який не підтверджений жодним документом, наявним у виконавчому провадженні. Тоді як заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України).

Поряд з цим, цього ж дня головним державним виконавцем зроблено запит щодо доходів боржника, а наступного дня (05.11.2025) отримано відповідь в/ч НОМЕР_1 , з урахуванням якої 06 листопада 2025 року складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого заборгованість станом на 31.10.2025 відсутня.

Такі дії головного державного виконавця не можуть вважатися справедливими, оскільки розрахунок заборгованості здійснено державним виконавцем без з`ясування фактичного заробітку (доходу) боржника, в порушення вимог ч. 1 ст. 195 СК України, без врахування відомостей з місця роботи боржника.

Слід зауважити, що оскільки боржник працює, він не мав обов`язку повідомляти виконавця про виконання рішення. Саме на державного виконавця, відповідно до ст. ст. 68, 69 ЗУ «Про виконавче провадження», покладено обов`язок звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, та надіслати цю постанову підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Оскільки на момент складення постанови про накладення штрафу 04.11.2025, боржник не мав заборгованості, суд дійшов висновку, що постанови, які оскаржуються заявником про накладення на нього штрафу від 04.11.2025 року суперечать ч. 14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачене накладення штрафу виключно за наявності заборгованості зі сплати аліментів на момент складення постанови про накладення штрафу.

Крім цього, у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року у справі № 569/17794/22 викладено наступний висновок щодо застосування положень частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»: «винесення в один день декількох постанов про накладення штрафів з різним відсотком штрафу за минулі періоди, які частково співпадають, не відповідає положенням абзацу четвертого частини чотирнадцятої статті 71 та частині четвертій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження». За наявності у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за певний період (зокрема з 2008 року до 2022 року), виконавець не мав права на свій розсуд визначати/розділяти цей період та накладати на боржника штрафи у відсотковому відношенні від суми заборгованості за періоди часу, які частково співпадають……. Отже, притягнення до відповідальності (накладення на боржника штрафів) за періоди заборгованості, які частково співпадають, в один день за декількома постановами повинно розглядатись як подвійна відповідальність боржника.»

У цій справі 04 листопада 2025 року головним державним виконавцем Артемом Лінником винесено дві постанови про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафів на підставі частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»: у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки 194071,96 грн; у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік 63551,59 грн.

Отже періоди заборгованості частково співпадають, а тому це є подвійною відповідальністю та суперечить положенням абзацу четвертого частини чотирнадцятої статті 71 та частині четвертій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано суду доказів дотримання процедури накладення штрафу за несплату аліментів, відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для визнання неправомірними дій головного державного виконавця та скасування оскаржуваних постанов про накладення штрафу.

Керуючись ст.ст. 260, 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича, стягувач: ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірним дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінника Артема Олександровича, що полягають у винесенні постанов про накладення штрафів від 04 листопада 2025 р. у ВП № 32160982.

Скасувати постанову про накладення штрафу, винесену головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінником Артемом Олександровича 04 листопада 2025 року у ВП № 32160982 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 63 551,59 грн.

Скасувати постанову про накладення штрафу, винесену головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінником Артемом Олександровича 04 листопада 2025 року у ВП № 32160982 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 194 071,96 грн.

Роз`яснити, що за приписами ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 26 січня 2026 року.

Суддя: З.М. Сухаревич