ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Головіна В.О. від 11 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» обґрунтовуючи це тим, що він працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», внаслідок роботи на підприємстві він втратив професійну працездатність. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. Згідно з довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 04 листопада 2021 року серії 12 ААА № 065618 позивачу первино визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60%, з яких: 30% - радикулопатія; 10% - дефартрози; 10% - хронічне обструктивне захворювання легень; 10% - нейросенсорна приглухуватість. Згідно з довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 14 жовтня 2022 року серії 12 ААА № 066265 (копія додається) позивачу повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60%, з яких: 30% - радикулопатія; 10% - дефартрози; 10% - хронічне обструктивне захворювання легень; 10% - нейросенсорна приглухуватість. Згідно з довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 14 жовтня 2022 року серії 12 ААВ № 795900 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності через професійне захворювання та протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату підземно. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою від 19 грудня 2022 року, випискою від 03 квітня 2023 року, випискою від 11 березня 2024 року, випискою від 26 червня 2025 року. Відповідно до виписки від 26 червня 2025 року позивач моє скарги на частий приступоподібний кашель, з виділенням в`язкого мокротиння. Приступи задухи при незначному фізичному навантаженні, відчуття нестачі повітря. Біль і хрипи у грудях при кашлі. Набряки нижніх кінцівок. Підвищення температури до 37,8, головний біль, перебої в роботі серця, пітливість. Загальна слабкість, порушення сну. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245000,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000.00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 1211.20 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», посилаючись порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення шляхом стягнення моральної шкоди у меншому розмірі, ніж стягнув суд першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу з 27 квітня 2000 року по 20 червня 2000 року; з 21 вересня 2000 року по 24 лютого 2021 року працював у різних структурних підрозділах на різних посадах у ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». 24 лютого 2021 року його було звільнено, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 вересня 2021 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: 1.Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня. 2.Радикулопатія попереково-крижова L5, S1, з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами. 3.Остеоартроз в поєднанні з періартрозом колінних і ліктьових суглобів (ПФ першогодругого ступеня) двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня). 4. Нейросенсорна приглухуватість справа другого ступеня (з помірним зниженням слуху), зліва першого ступеня (з легким зниженням слуху).

П. 17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворого (здійснює виконання всього комплексу робіт з проходженн гірничих виробок. Завантаження та розвантажування, доставка матеріалів та обладнання, відкачування порожніх вагонеток в зоні вибою та прилеглих виробок. Проведення кріплення виробок, зачищення виробки у шахті в зоні дії обладнання: комбайн КСП-33, перевантажувач ДКНУ-УВГ-3,3.

Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: Робоча поза з вимушеними нахилами тулуба уперед під кутом > 30° 188 разів за зміну при допустимому значенні - 51-100; періодичне перебування у незручній робочій позі становило 46,1% змінного часу при нормативному значенні до 25%; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 34,5 кг при допустимому значенні до 30 кг. Пил в концентрації 89,8 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3, діяв впродовж 94,4% змінного часу. Еквівалентний рівень шуму складає 99 дБА при допустимому значенні 80 дБА. Температура повітря становила 28° при нормі 20-24°, відносна вологість повітря 96% при нормі 75%, час дії несприятливого мікроклімату впродовж 94,4% зміни.

Відповідно до копії довідки МСЕК серії 12 ААА №065618 від 04 листопада 2021 року, ОСОБА_1 первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60%.

Згідно копії довідки МСЕК серії 12 ААА №066265 від 14 жовтня 2022 року, позивачу повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60%, з яких: 30% - радикулопатія; 10% - дефартрози; 10% - хронічне обструктивне захворювання легень; 10% - нейросенсорна приглухуватість.

Згідно копії довідки МСЕК серії 12 ААВ №795900 від 14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності через професійне захворювання та протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату підземно.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість ушкодження здоров`я, пов`язаного з професійним захворюванням, у зв`язку з чим довідкою МСЕК серії 12 ААА №065618 від 04 листопада 2021 року, ОСОБА_1 первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60%; довідками МСЕК серії 12 ААА №066265 та серії 12 ААВ №795900 від 14 жовтня 2022 року, позивачу повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60% та встановлено третю групу інвалідності; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань; враховуючи дотримання засад розумності і справедливості, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн, яка спричинена втратою здоров`я, у зв`язку з професійним захворюванням під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.

Доводи про те, що укладаючи трудовий договір, позивач був повідомлений про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці та можливі негативні наслідки на стан його здоров`я і від позивача не надходило ніяких скарг або зауважень щодо умов праці не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки це не впливає на обов`язок відповідача відшкодувати моральну шкоду працівникові, спричинену в результаті професійного захворювання, що прямо передбачено нормами матеріального права, і зокрема ст.237-1 КЗпП України.

Твердження апелянта про стягнення у аналогічних справах моральної шкоди у іншому розмірі не заслуговують на увагу, враховуючи, що місцевим судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення належним чином встановлені фактичні обставини справи, надано належної правової оцінки представленим доказам, у їх сукупності.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не встановлено інших хвороб, що впливають на фізичні страждання позивача є безпідставним, оскільки в даному випадку суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачем надано належні докази виявлених у нього професійних захворювань, яких достатньо для спричинення позивачеві моральної шкоди.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 березня 2026 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

Л.П. Никифоряк