Справа № 946/7157/25
Провадження № 2/946/1501/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2025 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 24 грудня 2025 року уточнила та просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право на 1/2 частку від права на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ «Озерне» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_7, виданий 10 листопада 1997 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 30 квітня 1997 року №100-97, зареєстрований за №840); визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право на 1/2 частку від права на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ «Озерне» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_7, виданий 10 листопада 1997 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 30 квітня 1997 року №100-97, зареєстрований за №840).

Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори №312/02-14 від 18 березня 2025 року їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , оскільки вона не є єдиним спадкоємцем за законом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду сповіщена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_5 проживав разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . У 1998 році помер ОСОБА_5 . Після його смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обробляли город, робили поточні ремонти, платили комунальні послуги та підтримували будинок у належному стані.

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належало право на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ «Озерне» на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_7, виданого 10 листопада 1997 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 30 квітня 1997 року №100-97, зареєстрований за №840, що також підтверджено довідкою №01/01-41/3902/3633, виданою 07 листопада 2025 року Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області.

Відповідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 11 квітня 1998 року Озерненською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 84044504 від 02 лютого 2026 року, наданого Ренійською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутня.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_5 являються:

-дружина ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 01 лютого 1971 року Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області;

-син ОСОБА_3 , що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №9 від 05 серпня 2021 року.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв станом на 2003 рік, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, в редакції, яка діяла станом на 2003 рік, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, ЗУ «Про власність», ЗУ від 07.12.1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25.12.1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вступили у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено поясненнями, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 12 жовтня 2006 року Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 83147879 від 05 листопада 2025 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 - відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являються:

- дружина ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим 15 листопада 1975 року Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області;

-мати ОСОБА_4 , що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №9 від 05 серпня 2021 року;

-донька ОСОБА_2 .

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою № 841 від 14 березня 2008 року, виданою Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 29 січня 2013 року виконавчим комітетом Озернянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_4 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка від права на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ «Озерне», яку вона прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_5 , але не оформила належним чином своїх спадкових прав.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

20 лютого 2004 року ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений секретарем Озерняської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, та зареєстрований в реєстрі за № 31 на користь ОСОБА_3 .

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до часу відкриття спадщини після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на спадкування отримують спадкоємці за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги відповідно до ст. 1261 - 1263 ЦК України після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , які б прийняли спадщину немає.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Спадкоємцем за законом четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являється:

- ОСОБА_1 , що встановлено рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 вересня 2022 року (Справа №946/2061/22, провадження №2-о/946/101/22).

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, оскільки мешкала разом із спадкодавцем однією сім`єю за однією адресою з ОСОБА_4 , у зв`язку із тим, що тривалий час вони мешкали з ним у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , де вели спільне господарство, були пов`язані взаємними правами та обов`язками, тобто відносини які склались між ними були сімейними, отже вона має право на спадкування за законом як спадкоємиця четвертої черги після смерті ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, що підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори №312/02-14 від 18 березня 2025 року їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , оскільки вона не є єдиним спадкоємцем за законом.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України,ст. 525, 529, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право на 1/2 частку від права на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ «Озерне» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_7, виданий 10 листопада 1997 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 30 квітня 1997 року №100-97, зареєстрований за №840).

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право на 1/2 частку від права на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ «Озерне» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_7, виданий 10 листопада 1997 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 30 квітня 1997 року №100-97, зареєстрований за №840).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 31 березня 2026 року.

Суддя: О.Я.Присакар