Провадження №2/447/940/26
Справа №447/841/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 р. м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Львівської області Джус Р.В.,

вивчивши матеріали

позовної заяви: Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

до відповідача: ОСОБА_1 ,

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

До Миколаївського районного суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.01.2023 в сумі 22636,55 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026, для розгляду даної справи визначено суддю Джуса Р.В.

Статтями 2,3,4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (п.24 рішення від 20.07.2006; заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Параграфом 3 глави 2 ЦПК України визначено територіальну юрисдикцію (підсудність) та регламентовано правила подання позову до суду у відповідності до підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду (ст.19 ЦПК України).

Територіальна підсудність (юрисдикція) - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача /ст.27 ЦПК/, альтернативна підсудність за вибором позивача /ст.28 ЦПК/ та виключна підсудність /ст.30 ЦПК/.

Згідно положень ч.1 ст.378 ЦПК України, прийняття судом рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), є підставою для скасування відповідного рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Так, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Звертаючись із даним позовом до Миколаївського районного суду Львівської області, у позовній заяві позивач зазначає, що відповідачка ОСОБА_1 , , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України, в разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, яка надійшла на адресу суду 31.03.2026, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованою не значиться.

Відповідно до ч.8 ст. 187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч.8 ст.187 ЦПК України).

Згідно відповіді №2540195 з Єдиного державного демографічного реєстру від 31.03.2026, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , до 15.07.2021.

Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

З наведеного вбачається, що останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачки є м. Івано-Франківськ, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, що не належить до території, на яку поширюється юрисдикція Миколаївського районного суду Львівської області, та в свою чергу виключає можливість подання позовної заяви до вказаного суду згідно вимог ч.1ст.27ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що місце реєстрації проживання або перебування відповідача на даний час невідоме, а останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання є м. Івано-Франківськ, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, вважаю за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передати дану цивільну справу на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, як до суду, територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на територію за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання відповідача.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 28, 30, 31, 32, 260, 261, 12, 185, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

постановив :

Позовну заяву АТ «Універсал Банк» до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.01.2023 передати за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76000).

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Роман ДЖУС