Єдиний унікальний номер судової справи: 487/5846/24
Номер провадження: 22-з/812/31/26 Суддя - доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 в частині вимог про ухвалення додаткового рішення до постанови Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2026 року у справі за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (надалі ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ») про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и л а:

В липні 2024 року ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» звернулося до суду із заявою до боржника ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2021 року по 01 травня 2024 року на суму 14 376 грн 70 коп. та за період з 01 грудня 2021 року по 01 лютого 2022 року три відсотки річних в сумі 2 грн 24 коп.

16 липня 2024 року суддею Заводського районного суду міста Миколаєва видано судовий наказ, за яким з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» стягнуто борг в сумі 14 376 грн 70 коп. та судові витрати в сумі 302 грн 80 коп.

31 липня 2025 року через електронну пошту та 05 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу.

28 жовтня 2025 року дружина заявника ОСОБА_1 надала до суду заяву про доручення до матеріалів справи свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та квитанцію про сплачений судовий збір за подачу вказаної заяви.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2025 року зупинено провадження у справі до залучення правонаступника боржника.

Не погодившись з ухвалою суду, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2025 року залишено без змін.

25 лютого 2026 року ОСОБА_1 подала до Миколаївського апеляційного суду за допомогою засобів поштового зв`язку заяву, в якій просила, зокрема, ухвалити додаткове рішення у справі № 487/5846/24 до постанови Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2026 року стосовно підтвердженого невручення ОСОБА_2 судового наказу від 16 липня 2024 року та фальсифікації суми боргу за листопад 2021- лютий 2022 року з приводу яких ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , подавали докази і давали письмові пояснення, але відповідною колегією суддів не ухвалено рішення.

Заява обґрунтована тим, що у постанові Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2026 року не розглянуто вимоги про визнання фактів невручення ОСОБА_2 судового наказу від 16 липня 2024 року та фальсифікації ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» суми неіснуючого боргу. Натомість ігнорування апеляційним судом доводів про невручення судового наказу, зафіксованого судом першої інстанції є істотним порушенням норм процесуального права, що порушує право на справедливий суд через не мотивування судом відхилення ключових аргументів.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлені належним чином. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд заяви за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу

Тлумачення ст.270 ЦПК України свідчить про те, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у ч.1 ст.270 ЦПК України підстав.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 464/944/17, провадження № 61-4050 св 19; від 13 липня 2022 року у справі № 148/74/21, провадження № 61-317 св 22; від 22 лютого 2023 року у справі № 372/3463/21, провадження № 61-9018 св 22.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частинами 2, 3, 4 ст.258 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2025 року, якою зупинено провадження у справі до залучення правонаступника боржника залишено без змін.

Отже, Миколаївським апеляційним судом рішення по суті спору не ухвалювалось.

Тобто, постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2026 року вирішувались процесуальні питання щодо подальшого розгляду справи та законності процесуальних дій суду першої інстанції, що не може бути витлумачене, як вирішення спору між сторонами по суті.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції остаточне рішення по суті спору не ухвалювалося, тому з урахуванням приписів ст. 270 ЦПК України та правових висновків Верховного Суду, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення (постанови).

Схожого по суті висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 306/844/20 (провадження № 61-7891 св 23).

До того ж, норма ст. 270 ЦПК України встановлює, визначає та регламентує підстави вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Цей перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Додаткове рішення суду - це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Суд не вправі під видом додаткового рішення змінити зміст рішення або розв`язати нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 2207/1149/2012 (провадження № 61-9646св21).

Між тим, у даній справі ОСОБА_1 в заяві про ухвалення додаткового рішення просила, зокрема, ухвалити додаткове рішення у справі до постанови Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2026 року стосовно підтвердженого невручення ОСОБА_2 судового наказу від 16 липня 2024 року та фальсифікації суми боргу за листопад 2021- лютий 2022 року, що не є недоліком постанови апеляційного суду у частині повноти її змісту, не пов`язане з не вирішенням будь-якої із позовних вимог, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення, та не стосується питань, які можуть бути вирішені шляхом ухвалення додаткового рішення.

Наведені у заяві доводи не створюють обов`язку суду апеляційної інстанції виносити окреме додаткове процесуальне рішення з питань, які не були предметом апеляційного перегляду по суті.

Таким чином, ухвалення додаткового рішення у справі є юридично необґрунтованим і суперечить вимогам ст.270 ЦПК України, оскільки така заява не спрямована на усунення недоліків повноти судового рішення, а має на меті доповнити його положеннями, які не були предметом апеляційного розгляду і не можуть бути врегульовані в порядку ухвалення додаткового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення без задоволення.

Керуючись ст.270, 381 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_1 в частині вимог про ухвалення додаткового рішення до постанови Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2026 року у справі за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст складено 01 квітня 2026 року.