Дата документу 30.03.2026Справа № 554/4374/26
Провадження № 2/554/3175/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Чуванова А.М., розглянувши позовну заяву Комунального підприємства «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради до Приватного підприємства «Алмаз-Авто», ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про припинення права власності, визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна; третя особа: Полтавська міська рада,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне підприємство «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства «Алмаз-Авто», ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про припинення права власності, визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна; третя особа: Полтавська міська рада, в якому просить: визнати недійсним акт приймання-передачі майна виданий 09.07.2024 року посвідчений 12.07.2024 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Негода І.В. в частині передачі Приватним підприємством «Алмаз -Авто» () у власність ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) об`єкта нерухомого майна: реєстраційний номер 40, будівля охорони 1989 року побудови 20,5 кв. м., вбиральня 4,4 кв. м. огорожа (металева сітка в металевих стовпах) 850,71 кв. м., ворота (металева сітка в металевих стовпах) 8,5 кв. м., замощення (асфальт) 900,2 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на об`єкти нерухомого майна: реєстраційний номер 40, будівля охорони 1989 року побудови 20,5 кв. м., вбиральня 4,4 кв. м. огорожа (металева сітка в металевих стовпах) 850,71 кв. м., ворота (металева сітка в металевих стовпах) 8,5 кв. м., замощення (асфальт) 900,2 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право оренди нежитлового приміщення об`єкта нерухомого майна, укладеного між ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) від 10.09.2025 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І. : реєстраційний номер 40, номер запису про інше речове право: 61433662 будівля охорони 1989 року побудови 20,5 кв. м., вбиральня 4,4 кв. м. огорожа (металева сітка в металевих стовпах) 850,71 кв. м., ворота (металева сітка в металевих стовпах) 8,5 кв. м., замощення (асфальт) 900,2 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; та стягнути судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається зокрема на те, що рішенням дев`ятої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 26.01.2024 року Комунальному підприємству «Полтава-Сервіс» передано у постійне користування земельну ділянку площею 0,9054 га кадастровий номер :18:009:0082 для організації тимчасової комунальної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням шістдесятої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 08.11.2024 року закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Полтава-Сервіс» ПМР об`єкти, розташовані на земельних ділянках комунальної власності, що перебувають у постійному користуванні комунального підприємства за адресою в тому числі: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що рішенням Господарського суду Полтавської області та постановою Східного апеляційного суду у справі №917/1085/22, яким визнано недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу, виданий 02.11.2020 року, в частині передачі статутного капіталу Приватного підприємства «Алмаз-Авто» нерухомого майна, та припинено право приватної власності Приватного підприємства «Алмаз-Авто» на об`єкти, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 40, номер запису про право власності: 39046223 тобто акту, на підставі яких було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомого майна. Наголошує на тому, що ПП «Алмаз-Авто» не був власником спірного майна, у тому числі і на момент укладення Акту приймання-передачі майна від 09.07.2024 року, відтак не мав правових підстав для його передачі гр. ОСОБА_1 .

Суд, вивчивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, прийшов до висновку, що позовна заява Комунального підприємства «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради до Приватного підприємства «Алмаз-Авто», ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про припинення права власності, визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна; третя особа: Полтавська міська рада,- не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, такі складові, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду господарських і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити з прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи тощо.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 19 ЦПК України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до пунктів 3, 6 та 13 частини першої статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи: у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Отже, серед ознак, визначених у частині першій статті 20 ГПК України, для відмежування господарської юрисдикції від інших є, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних правовідносин (пункт 3); справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно, реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункт 6); щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійними актів, що порушують право на майно, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна (пункт 13), тощо.

Аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 листопада 2020 року у справі №922/88/20 (провадження № 12-59гс20), від 26 травня 2020 року у справі №908/299/18 (провадження № 12-136гс19), від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 (провадження № 12-286гс18), від 28 січня 2020 року у справі №50/311-б (провадження № 12-143гс19), від 27 квітня 2021 року у справі №591/5242/18 (провадження № 14-168цс20), від 16 жовтня 2024 року у справі №947/6305/21 (провадження № 61-365св24).

Для розмежування юрисдикції спору у цій справі серед зазначених критеріїв розмежування слід також визначити хоча б один із таких критеріїв, як здійснення господарської діяльності, або наявність спору з корпоративних правовідносин, або спору щодо права власності на майно, реєстрації та обліку цього майна тощо.

Предметом позову у даній справі є речові права суб`єкта господарювання Комунального підприємства «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради, а відповідачами є Приватне підприємство «Алмаз-Авто», Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка відповідно до Історії змін реєстраційної інформації (корпоративна структура) значиться видаленим бенефіціарним власником Приватного підприємства «Алмаз-Авто».

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (частина перша статті 3 ГК України).

Положення пунктів 3, 6 та 13 частини першої статті 20 ГПК України у їх розмежуванні передбачають визначення юрисдикції господарських судів у справах як за змістом правовідносин (господарські, корпоративні), так і за предметом спору (вимоги щодо прав на майно, реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами).

Таким чином, ГПК України серед інших спорів, юрисдикція яких чітко визначена його положеннями як господарська, визначає як спори господарської юрисдикції також спори щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

Таким чином, спір у цій справі виник у правовідносинах із захисту права власності на майно, яке використовується в господарській діяльності, а сторонами цього спору є юридичні особи, що відповідає критеріям належності справи до господарського судочинства.

Отже, враховуючи характер спірних відносин, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову, у тому числі, до фізичної особи, яка в минулому була власником (засновником) ПП «Алмаз-Авто», не змінює правову природу юридичного спору та у даному випадку не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1ч.1ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. В разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні беззаперечні підстави для відмови у відкритті провадження у справі за відсутності підстав для розгляду спору за правилами цивільно-процесуального судочинства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 186, ст.ст. 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради до Приватного підприємства «Алмаз-Авто», ОСОБА_1 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про припинення права власності, визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна; третя особа: Полтавська міська рада,- відмовити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд спірних правовідносин підлягає в порядку господарського судочинства.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі надіслати позивачу разом з копіями позовної заяви та документами, доданими до позову для звернення до господарського суду з дотриманням територіальної підсудності.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання до Полтавського апеляційного суду.

Суддя А.М.Чуванова