ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року

м. Київ

справа № 476/511/19

провадження № 61-9389св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Югземсервіс», Державне підприємство«СЕТАМ», ОСОБА_2 ,Єланецькаселищна рада Миколаївської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу- Фермерське господарство«Валентина»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Фермерського господарства «Валентина» на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 17 червня 2025 року у складі колегії суддів: Базовкіної Т. М., Царюк Л. М., Яворської Ж. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Історія справи

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі - ГУ Держгеокадастру), Товариства з обмеженою відповідальністю «Югземсервіс» (далі - ТОВ «Югземсервіс»), Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), ОСОБА_3 , Єланецької селищної ради Миколаївської області про визнання недійсним наказу, визнання недійсним результатів земельних торгів та визнання недійсним договору.

В обґрунтування позову посилався на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яка була його матір`ю. Вважає, що до складу спадщини ОСОБА_4 увійшло належне спадкодавцю право постійного користування земельною ділянкою площею 40,7 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Маложенівської сільської ради відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії МК № 690 від 07 квітня 1997 року. Спадщину після смерті ОСОБА_4 він прийняв, але отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку у нотаріуса не встиг.

Зазначає, що 29 травня 2019 року на сайті ДП «СЕТАМ» він побачив, що належне йому право користування земельною ділянкою виставлено на аукціон для проведення електронних земельних торгів на підставі наказу начальника ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 12 квітня 2019 року № 176 «Про проведення електронних земельних торгів у формі аукціону». Відповідно до проведеного аукціону від 03 червня 2019 року лот № 2215 - право оренди на земельну ділянку 39,6639 га було продано учаснику торгів № 14 за 307 332,79 грн та укладено відповідний договір купівлі-продажу з переможцем торгів.

Позивач вважає, що вказаний наказ № 176 від 12 квітня 2019 року має бути визнаний недійним, а також слід визнати недійсними результати земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки площею 39,6639 га щодо переможця - учасника № 14 та договір купівлі-продажу оренди землі, оскільки торги проведені з грубим порушенням норм чинного законодавства, а саме статей 116, 136, 137 Земельного кодексу України. Зазначає, що одночасне існування майнових прав на одну і ту ж земельну ділянку у кількох осіб суперечить вимогам закону.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд:

визнати недійсним наказ начальника ГУ Держгеокадастру Лостіка Ю. Ю. від 12 квітня 2019 року № 176 «Про проведення електронних земельних торгів у формі аукціону»;

визнати недійсними результати земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 39,6639 га від 03 червня 2019 року для ведення фермерського господарства в межах території Маложенівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області :01:000:0416), щодо переможця земельних торгів - учасника № 14;

визнати недійсним договір купівлі-продажу права оренди землі, укладений між ГУ Держгеокадастру та учасником торгів № 14 площею 39,6639 га, для ведення фермерського господарства в межах території Маложенівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області :01:000:0416) в межах території Маложенівської сільської ради.

Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2019 року залучено до участі в справі у якості співвідповідача переможця оспорюваних у справі електронних торгів ОСОБА_3 .

Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2021 року залучено до участі в справі у якості співвідповідача Єланецьку селищну раду Миколаївської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що формування земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0416 площею 39,6639 га відбулося за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 40,7 га, яка на підставі державного акту на право постійного користування серії МК № 690 перебувала у постійному користуванні ОСОБА_4 . Право постійного користування спірною земельною ділянкою не увійшло до складу спадкового майна ОСОБА_4 , так як мати позивача за життя отримала право користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства, зареєструвала ФГ «Валентина» і після проведення державної реєстрації селянського (фермерського) господарства право постійного користування земельною ділянкою, наданою засновникові для ведення такого господарства, набуло останнє. Тому смерть засновника селянського (фермерського) господарства не породжує у спадкоємців такого засновника права успадкувати право постійного користування земельною ділянкою, а постійним користувачем вказаної ділянки після смерті засновника залишається селянське (фермерське) господарство.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що право позивача проведенням оспорюваних торгів та оформленням їх результатів не порушено, тому вважав позовні вимоги необґрунтованими та відмовив у їх задоволенні.

Не погодившись з таким рішення суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 та Фермерське господарство«Валентина»(далі - ФГ «Валентина») як особа, яка не є учасником справи, алевважає, що рішенням суду порушені його права, подали апеляційні скарги.

У касаційній скарзі, поданій ФГ «Валентина», заявник посилається, зокрема, на те, що рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року було фактично вирішено питання правового статусу земельної ділянки, площею 40,7 га, яка перебувала у фактичному та правомірному користуванні фермерського господарства. Водночас ФГ «Валентина»не було залучене до розгляду справи, а його участь була необхідною через безпосередній вплив рішення на його права, що порушує статті 43, 49 ЦПК України та суперечить статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від19 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від30 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФГ «Валентина».

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 17 червня 2025 року апеляційне провадженняза апеляційною скаргою ФГ «Валентина» на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 рокузакрито.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадженняза апеляційною скаргою ФГ «Валентина» мотивована тим, що права (інтереси) заявника(ФГ «Валентина») оспорюваним рішенням суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , не порушені, оскільки предметом розгляду було відчуження права користування спірної земельної ділянки третій особі - ОСОБА_3 . за результатами електронних торгів, які оспорювались іншою особою - ОСОБА_1 .

Тобто вирішення судом цієї цивільної справи не пов`язано із вирішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ФГ «Валентина», оскільки рішення, що ухвалено у цій справі, не стало підставою виникнення, зміни або припинення правовідносин за його участю.

Крім цього, колегія суддів апеляційного суду зауважила, що у разі порушення прав ФГ «Валентина» щодо користування земельною ділянкою саме це господарство має право на звернення до суду для захисту таких прав.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

15 липня 2025 року ФГ «Валентина»подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 17 червня 2025 року.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені судами з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

08 жовтня 2025 року від Єланецької селищної ради Миколаївської області до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач просить закрити касаційне провадження у справі та рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2025 рокуу відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФГ «Валентина» на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФГ «Валентина» на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 17 червня 2025 року та витребувано матеріали цивільної справи.

30 вересня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що мати позивача ОСОБА_4 на підставі розпорядження Державної адміністрації Єланецького району Миколаївської області від 04 березня 1996 року № 89 отримала право постійного користування земельною ділянкою площею 40,7 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Маложенівської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право постійного користування землею серії МК № 690 від 07 квітня 1997 року.

26 квітня 2011 року була зареєстрована юридична особа ФГ «Валентина», єдиним засновником якого та керівником була ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

14 вересня 2015 року Єланецькою Державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 110/2015 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , згідно з якою із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_4 звернулися позивач ОСОБА_1 , чоловік померлої ОСОБА_7 , донька померлої ОСОБА_8 .

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 12 квітня 2019 року № 176 «Про проведення електронних земельних торгів у формі аукціону» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 39,6639 га для продажу права на земельних торгах у формі аукціону для ведення фермерського господарства за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення в межах території Маложенівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Кадастровий номер :01:000:0416.

Формування земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0416 площею 39,6639 га відбулося за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 40,7 га, яка на підставі державного акту на право постійного користування серії МК № 690 була передана у постійне користування ОСОБА_4

18 квітня 2019 року державний реєстратор Виконавчого комітету Новоодеської міської ради Миколаївської області Гузь Т. А. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46574477, відповідно до якого провела державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 39,6639 га з кадастровим номером :01:000:0416 за Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області, форма власності: державна, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

03 червня 2019 року в межах пілотного проекту ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги за лотом № 2215 з реалізації права оренди на земельну ділянку площею 39,6639 га для ведення фермерського господарства в межах території Маложенівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, кадастровий номер :01:000:0416.

За результатами проведених торгів 03 червня 2019 року укладено договір оренди землі між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар). Орендодавець на підставі протоколу електронних земельних торгів № 2735 від 03 червня 2019 року надав в строкове платне користування орендарю земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :01:000:0416 строком на 7 (сім) років, плата за користування земельною ділянкою визначена у розмірі річної орендної плати, що становить 307 332,79 грн.

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47355378 від 14 червня 2019 року, державний реєстратор зареєстрував право оренди вищевказаної земельної ділянки за ОСОБА_3 строком до 03 червня 2026 року.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 15-ОТГ виданого 07 грудня 2020 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» земельну ділянку площею 39,6639 га, кадастровий номер :01:000:0416, передано у комунальну власність Єланецької селищної ради Миколаївської області.

Вказане право зареєстровано за Єланецькою селищною радою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 листопада 2021 року.

20 травня 2019 року в.о. голови ФГ «Валентина» ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою, у якій просив надати копії документів на підставі яких було надано та позбавлено ФГ «Валентина», ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 40,7 га, розташованої в межах території Маложенівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області.

Згідно з повідомленням ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області № 7-14-022-4178/2-19 від 19 червня 2019 року на вказану вище заяву ФГ «Валентина», земельна ділянка, яка перебувала у постійному користуванні ОСОБА_4 , належала до земель державної власності. Зазначено, що відповідно до вимог частини четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Звернуто увагу на те, що у постанові Верховного Суду України № 6-2329цс16 від 05 жовтня 2016 року роз`яснено, що ЦК України не передбачено право успадкування права постійного користування земельною ділянкою. Отже, після смерті землекористувача ОСОБА_4 земельна ділянка, площею 40,7 га була повернута до розпорядження держави.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства

є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав

і охоронюваних законом інтересів особи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до частин першої, третьої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Тобто особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють їх права та/або обов`язки, або породжують для них правові наслідки.

Необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

Питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватися з урахуванням конкретних обставин справи та змісту судового рішення.

Аналогічних за змістом висновків дійшовВерховний Суд у постанові від 04 вересня 2025 року у справі № 2-о-29/11(провадження № 61-11138св24).

Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).

Системний аналіз наведених процесуальних норм права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. Водночас якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не були підтверджені, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист своїх майнових та спадкових прав, посилаючись на те, що на підставі протиправного наказу начальника ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 12 квітня 2019 року № 176 були проведені електронні земельні торги у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право постійного користування щодо якої належить йому (позивачу) після смерті його матері ОСОБА_4 .

У задоволенні вказаного позову судом першої інстанції було відмовлено, що свідчить про те, що рішенням суду питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків ФГ «Валентина» як особи, яка не брала участі у справі, не вирішувалось.

Разом із тим, слід зазначити, що передбаченим статтями 4 ЦПК України, 15 ЦК України правом на звернення до суду з позовом про захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання ФГ «Валентина» в межах цієї справи не скористалось.

Встановивши, що оскаржуване рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року не порушує прав, свобод та інтересів ФГ «Валентина», апеляційний суд, з урахуванням приписів статті 362 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм цивільного процесуального права.

При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Щодо клопотання про закриття провадження у справі

08 жовтня 2025 року від Єланецької селищної ради Миколаївської області до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач просить закрити касаційне провадження у справі, з посиланням на те, що касаційна скарга подана особою, яка не має процесуального права на касаційне оскарження, оскільки ФГ «Валентина» не є учасником справи.

Подане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 17, частини першої статті 352 ЦПК України ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи(частина третя статті 352 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, встановлено, що у травні 2025 року ФГ «Валентина» звернулось з апеляційною скаргою на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від30 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФГ «Валентина» на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року, у зв`язку із чим, з огляду на положення частини третьої статті 352 ЦПК України, таке фермерське господарство набуло процесуальні права і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

При таких обставинах відсутні підстави для задоволення клопотання Єланецької селищної ради Миколаївської області про закриття провадження у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Єланецької селищної ради Миколаївської областіпро закриття провадження у справі відмовити.

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Валентина» залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 17 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов