Провадження № 2/642/645/26
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2026 року м. Харків

Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Цибульська С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2026 року до Холодногірського районного суду м. Харкова за підсудністю з Основ`янського районного суду м. Харкова надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якій представник позивача просить суд зменшити розмір аліментів, що стягується на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03.04.2017 у справі № 628/470/17 з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши матеріали вказаної позовної заяви суд доходить висновку, що справа за вказаним позовом не може бути прийнята до провадження Холодногірським районним судом м. Харкова та підлягає поверненню до Основ`янського районного суду м. Харкова як помилково направлена з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до копії ухвали судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 22.12.2025 як підставу для передачі цієї справи за підсудністю до Холодногірського районного суду м. Харкова суддя зазначив, що згідно з відповіддю № 2133023 від 16.12.2025 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної соціальної сфери відповідач ОСОБА_2 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Холодногірського району м. Харкова.

При цьому суддя Основ`янського районного суду м. Харкова посилалася на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.08.2024 у справі № 607/5535/22.

Так, Касаційним цивільним судом Верховного Суду у постанові від 14.08.2024 у справі № 607/5535/22 було викладено висновок про те, що особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Отже у справі, що розглядалася Верховним Судом, останній підтвердив право позивача, який є внутрішньо-переміщеною особою, звертатися до суду за правилами альтернативної підсудності за місцем реєстрації свого тимчасового перебування як внутрішньо переміщеної особи.

Проте у цій справі внутрішньо-переміщеною особою є відповідач, а не позивач.

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Як вбачається з відповіді № 2265072 від 22.01.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.05.2016 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та як станом на дату подання позовної заяви 24.11.2025, так і на момент надходження вказаної справи до Холодногірського районного суду м. Харкова 20.01.2026, не знята з місця реєстрації за зазначеною адресою.

Вказана адреса реєстрації місця проживання відповідача не відноситься до територіальної юрисдикції Холодногірського районного суду м. Харкова.

При цьому суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21, згідно якої в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Отже, враховуючи, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_2 , та виходячи із правил підсудності, встановлених у ст. 27 ЦПК України, вказана позовна заява підсудна Куп`янському міськрайонному суду Харківської області.

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 20.04.2023 № 399/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області» з 01.05.2023 року територіальна підсудність судових справ Куп`янського районного суду Харківської області визначено за Основ`янським районним судом міста Харкова.

Відповідно до п.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року в справі № 855/364/19, від 05 березня 2020 року у справі № 640/12339/19 зазначено, що якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад, як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ. Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом. Таке рішення є виконанням вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Законом України «Про виконання рішень, застосуванням практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону та є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Отже суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Враховуючи викладене, а також той факт, що суддею Основ`янського районного суду м. Харкова було передчасно зроблено висновок про непідсудність цієї справи Основ`янському районному суду м. Харкова, суддя з метою недопущення порушення правил підсудності доходить висновку, що цивільну справу № 646/12106/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів слід повернути до Основ`янського районного суду м. Харкова як помилково направлену.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 187, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 646/12106/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів повернути до Основ`янського районного суду м. Харкова як помилково направлену.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Світлана ЦИБУЛЬСЬКА