ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/661/25 Номер провадження 22-ц/814/644/26Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Дряниці Ю. В.,Обідіної О. І.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гришка Сергія Олександровича

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2025 року,ухвалене в місті Полтава під головуванням судді Самсонової О. А.

у цивільній справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернуся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в сумі 22 402,72 грн та судового збору в розмірі 3 028 грн.

Позов мотивовано тим, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з централізованого теплопостачання до квартири по АДРЕСА_1 , а відповідач такі послуги приймає та від їх отримання не відмовляється.

Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідач не виконував, внаслідок чого за період з 01.04.2022 по 01.01.2025утворилась заборгованість в сумі 20 318,33 грн, яку відповідач відповідно до вимог статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, що за період з 04.01.2022 по 01.01.2025 складає 1 660,72 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08.08.2025 позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.04.2022 по 01.01.2025 в сумі 22 402,72 грн та судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Рішення суду мотивовано встановленням факту неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по оплаті послуг теплопостачання.

Не погодившись з вказаним рішенням,представник ОСОБА_1 - адвокат Гришко С. О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 не може бути належним і допустимим доказом наявності заборгованості, оскільки не містить всіх необхідних ключових даних для здійснення розрахунків.

Вказує, в матеріалах справи відсутні акти перевірки лічильників обліку теплової енергії за вказаний період, щомісячні показники споживання теплової енергії , оскільки в будинку встановлений загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії та на показниках якого позивач мав проводити свої розрахунки, відсутній технічний паспорт будинку із зазначенням опалювальної площі.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не уточнив на підставі яких саме доказів було встановлено надання та отримання послуги з теплопостачання в повному обсязі.

Наголошує, що розрахунок заборгованості складений позивачем на власний розсуд, без документального підтвердження обсягів наданих послуг та площ та базуються на хибній опалювальній площі будинку, а саме - 1 385 м2 проти належних 2 925,4 м2.

Вказує, що суд першої інстанції незаконно стягнув з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 028 грн, оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи, що пов`язана з проходженням служби в ОВС.

У відзиві на апеляційну скаргу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 - адвокат Гришко С. О. просить задовільнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК Українисправа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина першастатті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає споживачу ОСОБА_1 послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 на підставі індивідуального договору про надання послуг.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання за вищевказаною адресою за період з 01.04.2022 по 01.01.2025 утворилась заборгованість в сумі 20 318,33 грн за послуги з централізованого опалення.

На підставі статті 625 ЦК України за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання за період з 04.01.2024 по 01.01.2025 позивачем нараховано 3% річних у сумі 423,67 грн та індекс інфляції за період з січня 2024 року по грудень 2024 року в сумі 1 660,72 грн, у зв`язку з чим загальна сума заборгованостіза вказаний період склала22 402,72 грн.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення, гарячого водопостачання та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої цієї статті обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 24 Правилнадання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів Українивід 21 серпня 2019 р. № 830(в редакції постанови Кабінету Міністрів Українивід 8 вересня 2021 р. № 1022), розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

За змістом статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Визначення та розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень провадиться згідно розділу ІІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіональногорозвитку, будівництвата житлово-комунальногогосподарства України22 листопада 2018 року № 315(у редакції наказу Міністерстварозвитку громад та територійУкраїнивід 28 грудня 2021 року № 358), зареєстровано в Міністерствіюстиції України28 грудня 2018 р.за № 1502/32954, (далі - Методика) за відповідними формулами.

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вказано, що вузол комерційного обліку - це вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом.

По справі встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_2 обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії та плата за надані відповідачу послуги теплопостачання в опалювальні періоди з 01.04.2022 по 01.01.2025 складається з кількості облікованої теплової енергії на опалення житлових приміщень та кількості теплової енергії на загальнобудинкові потреби, визначеної спрощено відповідно до пункту 8 розділу IV Методики, що входить до складу загально спожитого будинком обсягу теплової енергії,яка розподіляється між споживачамипропорційно до загальних/опалюваних площ житлових приміщень будинку, що становить 2 925,4 м2, у тому числі опалювальної площі квартири відповідача - 55,4 м2.

Заперечуючи проти наданого позивачем розрахунку, представник відповідача власних розрахунків суду не надав, а його сумніви щодо обсягу спожитої теплової енергії ґрунтуються на припущеннях, які є неналежним способом доказування.

Відповідно до вимогстатей 12,77, 81 ЦПК Українитягар доказування покладається на сторони та зобов`язує кожну сторону довести її вимоги або заперечення та податисуду належні докази, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки таких доказів відповідачем по справі не надано, а його позиція у справі зводиться лише до заперечення доказів іншої сторони без подання власних контрдоказів, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо розміру заборгованості відповідача ОСОБА_1 за надані позивачем послуги теплопостачання та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості за період з 01.04.2022 по 01.01.2025 в сумі 20 318,33 грн з урахуванням інфляційних втрат у сумі 1 660,72 грн та 3% річних від простроченої суми у розмірі 423,67 грн, нарахованих за період з 01.01.2024 по 01.01.2025, що відповідає вимогам статті 625 ЦК України та постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» у редакції постанови КМ № 1405 від 29.12.2023.

Таким чином, встановивши порушення відповідачем своїх зобов`язань з оплати послуг теплопостачання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення вказаної заборгованостіна користь позивача, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи та вищенаведеним нормам права і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Водночас, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд першої інстанції не врахував, що відповідач ОСОБА_1 , як інвалід II групи, що підтверджується наданою суду довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 532470,відповідно допункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

За змістом частини шостої статті 141 ЦПК України,якщо сторону звільнено від оплати судових витрат, вони компенсуються іншій стороні за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

В іншій частині підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів апеляційного суду не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гришка Сергія Олександровича задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Полтави від 08 серпня 2025 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Компенсувати Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 3 038 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4 557 грн віднести на рахунок держави.

В іншій частині рішенняКиївського районного суду міста Полтави від 08 серпня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Ю. В. Дряниця

О. І. Обідіна