Справа № 215/7487/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання Савельєвої Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою Дніпропетровського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

05.09.2025 Дніпропетровський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги, в якій просить стягнути з відповідача кошти у сумі 904,30 грн., які є незаконно отриманою допомогою по безробіттю, а також просить стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 19.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до Криворізького міськрайонного центру зайнятості, як шукаючий роботу, на що наказом № НТ200519 від 19.05.2020 р. ОСОБА_1 було надано статус безробітного відповідно до ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та призначено допомогу по безробіттю відповідно до ч.2,4 ст.22 та ч.3 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов?язкове соціальне страхування на випадок безробіття».

Центри зайнятості контролюють правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, державної податкової політики, Пенсійним фондом України за погодженням з правлінням Фонду. Розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до п.3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, проведено звірку достовірних даних, які є підставою для надання статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення встановлено, що ОСОБА_1 у період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний, не надав інформацію щодо працевлаштування до ТОВ «Комплектснаб» з 30.06.2020 р. згідно наказу № 27-K від 26.05.2020 р.

В ході подальшого проведення розслідування даного страхового випадку та перевірки обгрунтованості виплат ОСОБА_1 матеріального забезпечення на випадок безробіття, центром зайнятості було отримано від ТОВ «КОМПЛЕКТСНАБ» Наказ №27-К від 26.06.2020 р. про прийняття ОСОБА_1 на роботу з 30.06.2020 р. та наказ №53-К від 17.08.2020 р. про припинення трудового договору з 18.08.2020 р. згідно ст. 38 КЗпП України.

3 огляду на це, ОСОБА_1 був зобов?язаний повідомити про працевлаштування до ТОВ «Комплектснаб». У зв?язку з неповідомленням, ОСОБА_1 порушив умови свого перебування на обліку в центрі зайнятості, що призвело до незаконного отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг, наданих йому центром зайнятості з моменту працевлаштування. Про даний випадок центром зайнятості складено акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 37 від 19.08.2020 р. Також, Центром було видано наказ № 73 від 19.08.2020 р. про повернення ОСОБА_1 коштів у сумі 904 грн. 30 коп. за період з 30.06.2020 по 27.07.2020, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Заяви, клопотання учасників справи.

Представник позивача Шевченко Л.В. не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно поштового повідомлення, а.с. 24-25, 35-36, а також за допомогою оголошень про виклик відповідача, які було опубліковано на сайті Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а.с. 31, 34, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходили, відзив на позов до суду не надавав.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 09-15 год. 17.11.2025, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 27.01.2026 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 19.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до Криворізького міськрайонного центру зайнятості, як шукаючий роботу (а.с. 4).

З витягу із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 вбачається, що останньому 19.05.2020 згідно наказу №НТ200519 надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю та згідно наказу №НТ200819 від 19.08.2020 припинено виплату допомоги по безробіттю (а.с. 8).

Як вбачається з наказу №27-к від 27.06.2020 ТОВ «КОМПЛЕКТСНАБ», ОСОБА_1 з 30.06.2020 було прийнято на роботу (а.с. 6).

Наказом №73 від 19.05.2020 виданим Криворізьким міськрайонним центром зайнятості, визначено вжити заходи по поверненню коштів, виплачених ОСОБА_1 , як допомогу по безробіттю в сумі 904,30 грн. (а.с. 9).

Згідно розрахунку, ОСОБА_1 в період з 30.06.2020 по 27.07.2020 було виплачено 904,30 грн. допомоги по безробіттю (а.с. 7).

21.08.2020 позивач звертався до ОСОБА_1 з вимогою про добровільне відшкодування коштів, виплачених, як допомога по безробіттюв розмірі 904,30 грн. (а.с. 10).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Судом встановлено, що 19.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до Криворізького міськрайонного центру зайнятості, як шукаючий роботу (а.с. 4).

З витягу із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 вбачається, що останньому 19.05.2020 згідно наказу №НТ200519 надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю (а.с. 8).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття далі - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності належної роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Згідно з пп. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані: протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про: 1) виїзд за межі України; 2) обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з наказу №27-к від 27.06.2020 ТОВ «КОМПЛЕКТСНАБ», ОСОБА_1 з 30.06.2020 було прийнято на роботу (а.с. 6).

В той час як згідно розрахунку долученого до позову, Криворізьким міськрайонним центром зайнятості ОСОБА_1 в період з 30.06.2020 по 27.07.2020 було виплачено 904,30 грн. допомоги по безробіттю (а.с. 7).

З витягу із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 вбачається, що згідно наказу №НТ200819 від 19.08.2020 ОСОБА_1 було припинено виплату допомоги по безробіттю (а.с. 8).

Крім того, наказом №73 від 19.05.2020 виданим Криворізьким міськрайонним центром зайнятості, визначено вжити заходи по поверненню коштів, виплачених ОСОБА_1 , як допомогу по безробіттю в сумі 904,30 грн. (а.с. 9).

Виходячи з вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , не повідомивши про працевлаштування позивача, порушив вимоги ЗУ «Про зайнятість населення» та ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом.

З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, суд приходить до висновку про порушення майнових прав позивача та необхідність їх захисту в судовому порядку.

Аналізуючи вищевикладені норми права, враховуючи, що відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо своєчасного подання відомостей про працевлаштування, тому суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості незаконно отримані кошти, у вигляді допомоги по безробіттю в розмірі 904,30 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому слід стягнути з відповідача 3028 грн. судового збору, який сплачений позивачем при подачі позову (а.с. 14).

На підставі ст.43 Конституції України, ЗУ «Про зайнятість населення», ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. ст. 1212, 1166 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 277, 280-284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Дніпропетровського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості незаконно отримані кошти в сумі 904,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості судовий збір в розмірі 3028 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст заочного рішення складено та підписано 27 січня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Дніпропетровський обласний центр зайнятості, місцезнаходження за адресою: 49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки, 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: