Дата документу 25.03.2026 Справа № 336/8334/25
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/8334/25 Пр. № 22-ц/807/479/26Головуючий у 1-й інстанції: Звєздова Н.С. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.

за участі секретаря Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та ІНГУЛЬСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2025 року про часткове задоволення скарги на дії державного виконавця у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНГУЛЬСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА), стягувач ОСОБА_3 , на дії державного виконавця

ВСТАНОВИВ:

31.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою (а.с.1-6), в якій просив: - поновити процесуальний строк подачі цієї скарги; - визнати неправомірними дії державного виконавця ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) Завгороньої Т.І. з винесення постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 8452,73 грн. від 06.08.2025 року у виконавчому провадженні № 42765959; - постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 8452,73 грн. від 06.08.2025 року у виконавчому провадженні № 42765959 скасувати; - визнати неправомірними дії державного виконавця ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) Завгороньої Т.І. з винесення постанови про накладення штрафу у розмірі 18119,63 грн. від 06.08.2025 у виконавчому провадженні № 42765959; - постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 18119,63 грн. від 06.08.2025 у виконавчому провадженні № 42765959 скасувати; - визнати неправомірними дії державного виконавця ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС СЛУЖБИ У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) Завгороньої Т.І. з винесення постанови про накладення штрафу у розмірі 5703,10 грн. від 06.08.2025 у виконавчому провадженні № 42765959; - постанову про накладення штрафу ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 5703,10 грн. від 06.08.2025 у виконавчому провадженні № 42765959 скасувати.

В обґрунтуванні своєї скарги боржник посилався на те, що рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області, яке набрало законної сили 18 березня 2008 року, був задоволений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів: стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 18.03.2008 року і до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення було відкрито виконавче провадження 42765959, яке перебувало на виконанні в Дніпровському ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Одеса), а 02.06.2023 передано до ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА). Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.12.2021 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задоволено. Розмір стягнутих аліментів на утримання доньки аліментів був зменшений з 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку ОСОБА_1 . 14 серпня 2025 року ОСОБА_1 дізнався про існування постанов про накладення штрафів від 06.08.2025, які були винесені головним державним виконавцем ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) Завгородньою Т.І. До нього була застосована відповідальність у вигляді накладення штрафів за несплату заборгованості зі сплати аліментів за три роки відповідно до абзацу 3 частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі 18119,63 грн. та 5703,10 грн. Також, 06.08.2025 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 8452,73 грн. З винесеними постановами він не згоден, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню через те, що притягнення його до відповідальності за порушення, яке передбачено абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», є неправомірним. Абзацом 3 ч. 14 ст. 71 Закону України № 1404-VІІІ встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів. Зазначену статтю доповнено вказаною нормою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475- VІІІ від 03.07.2018 року, який набрав законної сили 28.08.2018 року. Він не міг передбачити настання цієї відповідальності у зв`язку з несвоєчасністю такої сплати. Крім того, в той час коли накладалася ця постанова державним виконавцем був здійснений невірний розрахунок заборгованості, не були враховані його дійсні доходи. Після численних скарг на невірний розрахунок державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснив вірний розрахунок заборгованості, врахував дійсні доходи ОСОБА_1 і ця заборгованість була зменшена в декілька разів.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Звєздову Н.С. (а.с.59). Ухвалою суду першої інстанції від 02 вересня 2025 року (а.с.60-61) вищезазначену скаргу боржника прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2025 року (а.с.118-122) скаргу боржника ОСОБА_1 у цій справі задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) Загородньої Т.І. з винесення постанови про накладення штрафу в сумі 18119,63 грн. від 06.08.2025 у виконавчому провадженні ВП № 42765959.

Постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 18119,63 грн. від 06.08.2025 у виконавчому провадженні ВП №42765959 скасовано.

Визнано неправомірними дії державного виконавця ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) Загородньої Т.І. з винесення постанови про накладення штрафу в сумі 5703,10 грн. від 06.08.2025 у виконавчому провадженні ВП № 42765959.

Постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 5703,10 грн. від 06.08.2025 у виконавчому провадженні ВП №42765959 скасовано.

В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції при її постановленні, сторони подали апеляційні скарги:

- боржник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.124-127) просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, змінити ухвалу в частині відмови в задоволенні вимог про визнання незаконними дій державного виконавця ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) Завгороньої Т.І. з винесення постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 8452,73 грн. від 06.08.2025 року у виконавчому провадженні № 42765959 та скасування цієї постанови, задовольнивши ці вимоги повністю;

- заінтересована особа ІНГУЛЬСЬКИЙ ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) у своїй апеляційній скарзі (а.с.135-147) просив скасувати вищезазначену ухвалу у цій справі.

В автоматизованому порядку 16.12.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (а.с.131). Ухвалою апеляційного суду від 16.12.2025 року (а.с.132) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 18.12.2025 року (а.с.171). Ухвалою апеляційного суду скаргу сторони боржника залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (а.с.172), які було усунуто у встановлений апеляційним судом строк (а.с.193-195). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеними апеляційними скаргами відкрито 22.12.2025 року (а.с.173) та 30.12.2025 року (а.с.205) відповідно, дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.174, 206), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 16.02.2026 року по 02.03.2026 року включно (довідка а.с.239).

Боржник в особі представника подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргуоргану ДВС у цій справі (а.с.196-200). Інший учасник цієї справи - стягувач ОСОБА_3 не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначені апеляційні скарги у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи належним чином, у тому числі боржник ОСОБА_1 додатково через свого представника адвоката Труба К.Б., що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України , та стягувач ОСОБА_3 через оголошення на Офіційному веб - сайті Судової влади України, що узгоджується із вимогами ст. 128 ЦПК України (а.с.220-238), всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги боржника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та заінтересованої особи ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) у цій справі підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судовими рішеннями є: ухвали…, постанови…(ст. 258 ч. 1 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи вищезазначену скаргу боржника у цій справі частково, керувався ст. ст. ст. 450-451 ЦПК України ЦПК України та виходив із такого.

Одночасно в скарзі представник скаржника просить визнати причину пропуску звернення до суду першої інстанції поважною та поновити строк для подання скарги на дії державного виконавця.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

При цьому, ч. 2 ст. 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Представник скаржника у встановлений законом строк звернувся до суду першої інстанції з аналогічною скаргою, яку ухвалою суду від 25.08.2025 повернуто скаржнику без розгляду, тому суд першої інстанції вважав, що строк порушено з поважних причин.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення правової визначеності в питанні застосування процесуальних строків та наслідків їх спливу, як одного з елементів принципу верховенства права, а також з метою запобігання обмеження права скаржника на звернення до суду, суд першої інстанції вважав за необхідне поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з відповідною скаргою та прийняти скаргу до розгляду.

Дослідивши письмові докази, суд першої інстанції дійшов такого висновку.

Отже, порядок стягнення аліментів визначається статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 14 цієї статті передбачено накладення на боржника штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, а саме:

- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Таким чином положення абзацу 3 частини чотирнадцятої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за три роки. Тобто, зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, на момент винесення постанови про накладення штрафу, за якої виникають підстави для його накладення на боржника, а не на період її виникнення.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Статтею 71 Закону України про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача, подання заяви стягувачем або боржником.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Штраф - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Його завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Підставами накладення штрафу є протиправна поведінка (дії чи бездіяльності) особи, вина особи.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що протягом короткого проміжку часу боржником активно почала погашатись заборгованість зі сплати аліментів, та, відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість скаржником зі сплати аліментів станом на 24.03.2025 повністю погашена.

Згідно з правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2020 року у справі № 620/517/20 вказано, що нормами Закону № 2475-VIII посилено відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів та зроблено висновок про те, що визначальним для вирішення справи є встановлення наявності заборгованості зі сплати аліментів на час винесення постанови про накладення штрафу та її розмір, який впливає на визначення суми штрафу. Зазначена правова позиція підтверджена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови головним державним виконавцем ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) Завгородньою Т.І. від 06.08.2025 року в межах виконавчого провадження №42765959 на боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладено штраф в розмірі 5703,10 грн. на користь ОСОБА_3 за несплату заборгованості зі сплати аліментів за три роки відповідно до абзацу 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у якій установлено: з моменту пред`явлення виконавчого документу на примусове виконання виникла заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, що перевищує суму відповідних платежів за один рік. Період за який виникла заборгованість в постанові не зазначений.

Згідно постанови головним державним виконавцемІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) Завгородньою Т.І. від 06.08.2025 року в межах виконавчого провадження №42765959 на боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладено штраф в розмірі 18119,63 грн. на користь ОСОБА_3 за несплату заборгованості зі сплати аліментів за три роки відповідно до абзацу 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у якій установлено: з моменту пред`явлення виконавчого документу на примусове виконання виникла заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, що перевищує суму відповідних платежів за два роки. Період за який виникла заборгованість в постанові також не зазначений.

В цей, же день винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з відсутністю заборгованості за сплати аліментів.

Після звернень ОСОБА_1 до ДВС щодо перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, з урахуванням його дійсних доходів та враховуючи довідку Пенсійного фонду форми ОК-5 про доходи ОСОБА_1 , державним виконавцем ІНГУЛЬСЬКОГО ДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) був складений новий розрахунок заборгованості, відповідно до якого за період з 31.03.2008 року по 30.10.2015 року сума заборгованості зі сплати аліментів становить 38621,08 грн.

Неправильний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів є окремою підставою для скасування постанови про накладення штрафу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем було винесено оскаржувані постанови з порушенням вимог абз.3, ч.1 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець має право накласти, штраф виходячи з розміру наявної заборгованості зі сплати аліментів на час винесення постанови, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Постанови про накладення штрафів були винесені за порушення зобов`язань зі сплати аліментів до спливу трирічного строку. Крім того, як вже зазначалось судом першої інстанції, встановити за який період виникала заборгованість з оскаржуваних постанов не є можливим, оскільки вони не містять значення такого періоду.

Зміст зазначених постанов суперечить положенням частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому дії державного виконавця щодо їх винесення є неправомірними.

Щодо вимог про визнання неправомірними дії головного державного виконавця ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) Загородньої Т.І. з винесення постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 8452,73 грн. від 06.08.2025 у виконавчому провадженні ВП № 42765959 та її скасування суд першої інстанції виходив з такого.

Відповідно до вимог ст. 27 ЗУ «Про виконавчий збір» встановлено: Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. 2. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. 4. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Також нарахування виконавчого збору здійснюється у відповідності до Інструкції з організації примусового виконання рішень наказом Міністерства від 2 серпня 2018 року № 2522/5.

В Інструкцію з організації примусового виконання рішень введено форму Розрахунку нарахування виконавчого збору, який обчислюватиметься держвиконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження і долучатиметься до матеріалів виконавчого провадження.

Згідно з цим порядком, державним виконавцем дотримані вимог ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо нарахування виконавчого збору.

У відповідності до постанови державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Білокопитова Р.В. про передачу виконавчого провадження від 02.06.2023 до ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) на момент передачі матеріалів виконавчого провадження у ОСОБА_1 існувала заборгованість по аліментам у розмірі 229405,48 гривень, а тому розрахунок виконавчого збору був здійснений в автоматизованій системі виконавчого провадження автоматично у відповідності до вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень наказом Міністерства від 2 серпня 2018 року № 2522/5.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що скарга боржника у цій справі підлягає частковому задоволенню.

Проте із таким висновком суду першої інстанції у цій справі повністю погодитись не можна з таких підстав.

Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає.

Оскільки, має місце у цій справі порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачене ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України, яке є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В силу вимог ст. 450 ч. 1 ЦПК України скарга розглядається … у судовому засіданні за участю …державного виконавця або посадової особи органу державної виконавчого служби…, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується; неявка …державного виконавцяабо посадової особи органу державної виконавчого служби…, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджають її розгляду.

Право особи взяти участь у судовому засіданні (у визначених законом випадках залежно від категорії справи, що розглядається) є складовою права на доступ до суду, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 березня 2023 року у справі ЄУН 398/2365/17, який є обов`язковим для врахування загальними судами у цій справі в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Так, апеляційним судом встановлено, що ще 10.09.2025 року заінтересована особа ІНГУЛЬСЬКИЙ ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) звернувся до суду першої інстанції з заявою про участь у всіх судових засіданнях у цій справі в режимі відеоконференції (відмітка суду першої інстанції на заяві від 11.09.2025 року - а.с.64-65), тобто з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, у тому числі за 9 днів до призначеного судового засідання у цій справі на 19.09.2025 року (а.с.60).

Разом з тим, апеляційним судом також встановлено, що ухвали суду першої інстанції про результати розгляду цієї заяви ВДВС (задоволення або відмови) матеріали справи не містять, як і не містять належного повідомлення цієї заінтересованої особи про результати розгляду її вищезазначеної заяви про її участь в режимі відеоконференції у всіх судових засіданнях у суді першої інстанції у цій справі, та зокрема про судове засідання 26.11.2025 року, в якому було постановлено судом першої інстанції вищезазначену оскаржувану ухвалу,

При цьому, невирішення вищезазначеної заяви ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) судом першої інстанції та проведення засідання без забезпечення можливості дистанційної участі представника останнього становить порушення права на доступ до правосуддя, що узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.01.2026 року у справі ЄУН № 243/4506/24.

Так, як вбачається з протоколу судового засідання суду першої інстанції у цій справі від 26.11.2025 року (а.с.117), в якому було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 26.11.2025 року (а.с.117), проте, у матеріалах цієї справи наявна лише повна ухвала, в якій зазначено про те, що вона складена 02.12.2025 року (а.с.122), розгляд даної справи також не проходив в режимі відеоконференції, та, при цьому, у матеріалах цієї справи відсутня довідка секретаря судового засідання про неможливість проведення такої відеоконфернеції саме з вини заінтересованої особи - ІНГУЛЬСЬКИЙ ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) (ст. 212 ч. 5 ЦПК України «Ризики технічної неможливості участі у відео конференції поза межами приміщення суду…несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву…»).

При вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи, враховуючи відсутність визначених цивільним процесуальним законом доказів належного повідомлення заінтересованої особи - ІНГУЛЬСЬКОГО ВВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) про призначений на 26.11.2025 року розгляд цієї справи судом першої інстанції, у тому числі в режимі відеоконференції, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності представника даної заінтересованої особи, належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання та заінтересована особа обґрунтовує свою апеляційну скаргу у тому числі такою підставою (а.с. 146), що є процесуальним порушення та обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у цій справі.

Разом із цим, поза межами компетенції апеляційного суду, передбаченої ЦПК України, є перегляд вищезазначеної скарги боржника по суті та ухвалення нового судового рішення у вигляді постанови за результатами розгляду цієї скарги боржника саме по суті за результатами скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Оскільки, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд не може переглядати те, що суд першої інстанції не розглядав (не досліджував), а саме: пояснення представника ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) в режимі відеконференції з посиланням на відповідні докази, допустившись вищезазначених процесуальних порушень, які є підставою для скасування вищезазначеної оскаржуваної ухвали суду першої інстанції саме в порядку ст. 379 ЦПК України саме з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, при продовженні розгляді вищезазначеної скарги боржника судом першої інстанції, апеляційний суд вважає за доцільне звернути увагу останнього на таке.

Суд першої інстанції помилково у цій справі лише оскаржуваною ухвалою від 26.11.2025 року (а.с.119) вирішив питання про поновлення боржнику строку на подачу цієї скарги в порядку задоволення його клопотання про це у вищезазначеній скарзі боржника (п. 1 резолютивної частини скарги п. 1 - а.с. 5), тобто вже після постановлення ухвали від 02.09.2025 року (а.с.60-61) про прийняття вищезазначеної скарги боржника до розгляду та призначення розгляду цієї скарги на 19.09.2025 року (а.с. 60).

Тому що процесуальне питання про поновлення чи відмову у поновленні строку на подачу скарги боржником до суду першої інстанції у цій справі мало вирішуватись судом в першу чергу окремо викладеною (письмовою) ухвалою до постановлення ухвалі суду першої інстанції про прийняття вищезазначеної скарги до розгляду чи в останній, яка не могла бути одночасно ухвалою про розгляд цієї скарги боржника по суті.

Оскільки, в силу вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом …(ч.1); документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду …(ч. 2).

При цьому, ухвалу про відмову у поновленні… процесуального строку може бути оскаржено у порядку встановленому ЦПК України, та зокрема апеляційному (ч. 8 ст. 127, п. 10 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

При вищевикладених обставинах, доводи та вимоги апеляційних скарг боржника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та заінтересованої особи ІНГУЛЬСЬКОГО ВДВС У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та ІНГУЛЬСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У М. МИКОЛАЄВІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2025 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова апеляційним судом складена 31.03.2026 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Онищенко Е.А. Трофимова Д.А.