УХВАЛА

27 березня 2026 року

м. Київ

справа № 465/3945/23

провадження № 61-2893ск26

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 21 жовтня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, державного підприємства «СЕТАМ», третя особа - державний реєстратор Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк Павло Тарасович, про визнання недійсними електронних торгів, скасування виданого приватним нотаріусом свідоцтва про належність земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2026 року Кузьмінов Д. В. , який діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Франківського районного суду міста Львова від 21 жовтня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 липня 2025 року в зазначеній справі.

У касаційній скарзі заявник просив поновити строк на касаційне оскарження судових рішень. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 повний текст судового рішення не отримував, так як на теперішній час проживає на території США і останній раз перебував в Україні у жовтні 2016 року. 11 листопада 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Юридична практика» укладений договір про надання правової допомоги, на підставі якого учасник об`єднання - адвокат Кузьмінов Д. В. вивчив надані позивачем матеріали, ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень з оскаржуваними судовими рішеннями та 13 листопада 2025 року підготував і направив до Верховного Суду касаційну скаргу. Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2025 року касаційну скаргу повернуто. 12 січня 2026 року представником ОСОБА_1 направлено до місцевого суду заяву про видачу рішення суду. 02 березня 2026 року отримано оскаржувані судові рішення. Вказане вважає поважною причиною пропуску строку на касаційне скарження рішення суду у цій справі, що є підставою для поновлення позивачу цього строку.

На переконання заявника, зазначене є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд ухвалою від 09 березня 2026 року визнав наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Франківського районного суду міста Львова від 21 жовтня 2024 року та постанови Львівського апеляційного суду від 11 липня 2025 року неповажними. Касаційну скаргу залишив без руху та встановив заявнику строк для усунення її недоліків, а саме заявнику слід направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження, надати уточнену касаційну скаргу.

26 березня 2026 року від Кузьмінова Д. В., який діє від імені ОСОБА_1 , до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, а саме уточнена касаційна скарга та заява про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що адвокат Талалаєва О. Ю. представляла інтереси позивача ОСОБА_1 в судах першої та апеляційної інстанції по 30 грудня 2024 року включно, коли вона востаннє подала апеляційну скаргу на додаткове рішення у цій справі. В подальшому адвокат Талалаєва О. Ю. участь у справі не брала, в тому числі була відсутня у судових засіданнях у справі під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення. 30 грудня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Талалаєвою О. Ю. в особі керівника адвокатського об`єднання «Юхименко і партнери» підписано угоду про розірвання договору про надання правової допомоги від 23 грудня 2021 року за домовленістю сторін. Таким чином, направлення 11 липня 2025 року апеляційним судом копії оскаржуваного рішення на електронну адресу адвоката Талалаєвої О. Ю. у підсистемі «Електронний суд» не є врученням або отриманням судового рішення представником позивача ОСОБА_1, бо її представництво було припинено.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Львівського апеляційного суду прийнято 11 липня 2025 року, повний текст якої складено 11 липня 2025 року, надіслано судом 11 липня 2025 року та забезпечено надання загального доступу 14 липня 2025 року.

Згідно із частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Тобто відлік строку на касаційне оскарження процесуальний закон визначає таким чином: протягом тридцяти днів з дня його проголошення або протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Положеннями частини другої статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини у рішеннях від 09 листопада 2004 року в справі «Науменко проти України», від 18 січня 2005 року в справі «Полтораченко проти України» та від 08 листопада 2005 року в справі «Тімотієвич проти України».

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

За приписами статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній форміне пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр). Реєстр - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (стаття 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд встановив, що 13 листопада 2025 року адвокат Кузьмінов Д. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Франківського районного суду міста Львова від 21 жовтня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 липня 2025 року в указаній справі, у якій просив поновити заявнику строк на касаційне оскарження судових рішень.

Верховний Суд ухвалою від 27 листопада 2025 року визнав наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом Кузьміновим Д. В. підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Франківського районного суду міста Львова від 21 жовтня 2024 року та постанови Львівського апеляційного суду від 11 липня 2025 року неповажними, залишив касаційну скаргу без руху та надав заявникові строк для усунення недоліків,

Верховний Суд в ухвалі від 27 листопада 2025 року у цій справі встановив, що 10 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Талалаєва О. Ю. подала апеляційну скаргу на додаткові рішення Франківського районного суду міста Львова від 11 листопада 2024 року.

18 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Замковенко М. І. подав апеляційну скаргу на рішення Франківського районного суду міста Львова від 21 жовтня 2024 року.

28 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Талалаєва О. Ю. подала апеляційну скаргу на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 23 грудня 2024 року.

Представники Замковенко М. І. та ОСОБА_6 у судове засідання, призначене на 11 липня 2025 року не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Талалаєва О. Ю. у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила.

Згідно з карткою руху документа оскаржувана постанова Львівського апеляційного суду від 11 липня 2025 року доставлена до електронного кабінету Талалаєвої О. Ю. 11 липня 2025 року.

Верховний Суд своєю ухвалою від 12 грудня 2025 рокукасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 21 жовтня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 липня 2025 року визнав неподаною та повернув особі, яка її подала.

В ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2025 року у справі № 420/5965/22 зазначено, що:

«Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Суд звертає увагу скаржника, що чинне законодавство України не передбачає зупинення процесуального строку у разі звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою та повернення такої касаційної скарги.

При цьому, Суд наголошує, що належним підтвердженням наміру реалізувати своє право на касаційне оскарження, є направлення повторної касаційну скаргу скаржником у найкоротший строк.».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 звернула увагу на те, що позивач із високим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду ініційованої ним справи. У разі відсутності обставин непереборної сили ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого часу судового провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що «особою, не повідомленою про розгляд справи» (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або відповідного судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої було відкрито судове провадження.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 911/3513/16 зазначено, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує залежно від поважності причин пропуску строку на оскарження.

Отже, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо строку на оскарження.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Зазначені заявником обставини не є об`єктивно непереборними та такими, що не залежали від волевиявлення заявника, чи такими, що перешкоджали здійснити усі необхідні процесуальні дії для своєчасного звернення до суду з касаційною скаргою.

У постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року у справі № 385/513/23 зазначено, що суд не повинні цікавити взаємовідносини адвоката та особи, інтереси якої він представляє (окрім тих, що стосуються обсягу повноважень адвоката), водночас участь сторони у судовому процесі через свого представника (адвоката) - що є правом сторони - дозволяє суду здійснювати офіційну процесуальну комунікацію з цим представником, отже, застосовувати до учасника справи, від імені якого цей представник діє, передбачені процесуальним законом наслідки, якщо виникнуть відповідні казуальні підстави.

Надіслання (електронної) копії рішення адвокату як представнику сторони на його офіційну електронну адресу в ЄСІТС є, у розумінні частин п`ятої, сьомої статті 18 КАС України (стаття 14 ЦПК України), належним способом вручення судового рішення представнику сторони, що на підставі частини сьомої статті 251 КАС України (стаття 272 ЦПК України) вважається врученням цієї копії судового рішення також і особі, яку цей представник (адвокат) представляє.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року у справі № 480/8341/22.

Отже, оскільки ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2026 року вказані заявником підстави визнано неповажними, заявник в поданій заяві теж не навів достатніх підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, а тому слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Керуючись статтями 185, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 21 жовтня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, державного підприємства «СЕТАМ», третя особа - державний реєстратор Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк Павло Тарасович, про визнання недійсними електронних торгів, скасування виданого приватним нотаріусом свідоцтва про належність земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров