К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року місто Київ

справа № 362/94/26

апеляційне провадження № 22-ц/824/7898/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Зеленчука М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2026 року, постановлену під головуванням судді Медведєвої К.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,-

в с т а н о в и в :

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила суд:

- заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також будь-яким третім особам, які діють за їх дорученням, від їх імені або в інтересах, вчиняти будь-які дії, спрямовані на введення в експлуатацію об`єктів незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що у період шлюбу за рахунок спільних коштів і спільної праці подружжя було здійснено істотну добудову та перебудову об`єкта незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , право спадкування на який первісно належало третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Внаслідок таких дій, фактично було створено новий об'єкт незавершеного будівництва житлового будинку. Також у період шлюбу за вказаною адресою створено інші самостійні об'єкти незавершеного будівництва, які раніше не існували та не входили до складу первісного будівництва. Таким чином, спірний об`єкт незавершеного будівництва та створені у період шлюбу самостійні об`єкти підпадають під правовий режим спільної сумісної власності, що і є предметом розгляду справи.

Вказує, що на даний момент існує реальний та безпосередній ризик ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, що обумовлює необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Об`єкт незавершеного будівництва має нестабільний (динамічний) правовий статус, і невжиття заходів забезпечення позову може призвести до введення об`єкта в експлуатацію та державної реєстрації права власності на нього. У разі вчинення таких дій до вирішення спору по суті буде змінено правовий режим спірного майна, що істотно ускладнить або зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду, а також призведе до залучення третіх осіб та виникнення нових правовідносин.

Вважає, що запитувані заходи забезпечення позову є співмірними заявленим вимогам, мають тимчасовий характер та не порушують прав відповідача та третьої особи, а лише спрямовані на збереження існуючого правового і доказового стану до вирішення спору по суті.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2026 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим. що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову неправильно визначив предмет спору та предмет забезпечення, суд дійшов помилкового висновку, що предметом спору є виключно будівельні матеріали у складі об'єкта незавершеного будівництва. Натомість із заяви про забезпечення позову прямо вбачається, що спір стосується об`єктів незавершеного будівництва як результату спільної праці подружжя та ризику зміни їх правового статусу шляхом введення в експлуатацію і державної реєстрації прав.

Вказує, що посилання суду на можливе порушення прав власника земельної ділянки є припущенням, яке не грунтується на матеріалах справи та не може слугувати підставою для відмови у забезпечення позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, про причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів, з урахуванням ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала можливим провести розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява є необгрунтованою, оскільки в заяві не індивідуалізовано об`єкт незавершеного будівництва стосовно якого саме позивачка просить вжити заходів забезпечення позову. Крім того, суд взяв до уваги інтереси не тільки позивачки, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів погодилася з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, предметом якого, як вказує позивачка, є майно, створене у період шлюбу за рахунок спільних коштів та праці подружжя.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 вказувала на те, що відсутність заборони на вчинення реєстраційних дій фактично створює для відповідача та третьої особи можливість одноосібно розпорядитися результатами спільної праці, що прямо порушує приписи ст.ст. 60,61 СК України.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У частині першій статті 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, серед яких у пункті 1 законодавець вирізняє заборону вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже у закріплений законодавчо спосіб, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Заходи забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватись відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 01 червня 2022 року в справі №380/4273/21).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Предметом спору у цій справі є будівельні матеріали у складі об`єкта незавершеного будівництва.

В заяві зазначено, що на земельній ділянки розташовані і інші об`єкти, проте в заяві про забезпечення позову не індивідуалізовано об`єкт незавершеного будівництва (площа, поверховість тощо) стосовно якого саме позивачка просить вжити заходів забезпечення позову. Зазначена невизначеність не може бути усунута виходячи з доданих до заяви про забезпечення позову документів.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, стосуються невизначеного майна, а отже невжиття заборони, про яку просить позивач, не матиме наслідком унеможливлення чи ускладнення виконання рішення у справі у майбутньому.

Доводи апеляційної скарги про те, що є очевидні ризики, що відповідач та третя особа можуть в подальшому розпорядитися результатами спільної праці подружжя, а тому вказані дії необхідно попередити, оскільки існує спір, колегією суддів відхиляються, адже не спростовують висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду на можливе порушення прав власника земельної ділянки є припущенням, яке не грунтується на матеріалах справи та не може слугувати підставою для відмови у забезпечення позову, колегія суддів відхиляє, оскільки такі висновки суду грунтуються на матеріалах справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваній ухвалі, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2026 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2026 року.

Головуючий:

Судді: