Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого-судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ заяву представника відповідача Підвисоцької сільської ради про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Підвисоцької сільської ради, Приватного сільськогосподарського підприємства «Підвисоцьке», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права на земельну частку (пай) та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Запорожець О.М. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Підвисоцької сільської ради, Приватного сільськогосподарського підприємства «Підвисоцьке», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права на земельну частку (пай) та визнання права власності в порядку спадкування.

Судовий розгляд справи по суті було призначено на 30.03.2026 року.

30.03.2026 року представником відповідача - Підвисоцької сільської ради було надано заяву про відвід судді, яка була підтримана в судовому засіданні, зокрема у заяві зазначено, що суддя Запорожець О.М. не може брати участі у подальшому розгляді даної справи, оскільки наявні обставини , що виключають участь судді, а саме:

19.03.2026 року Підвисоцька сільська рада звернулася до ДБР України з приводу встановлення правомірності дій судді Запорожця О.М., оскільки на думку Підвисоцької ОТГ в його діях містяться ознаки складу злочину, передбаченого ст. 365 КК України - умисне вчинення дій, що явно виходять за межі його повноважень та завдали істотної шкоди правам, інтересам окремих громадян, державним або громадським інтересам.

24.03.2026 року представник Підвисоцької територіальної громади звернувся до Вищої Ради Правосуддя у справі №394/1118/25, стосовно жителя села Підвисоке Голованівського району Кіровоградської області ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, якого суддею Запорожцем О.М. незаконно було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України. Після цього поведінка судді Запорожця О.М, суттєво змінилася відносно представника Підвисоцької територіальної громади ОСОБА_3 . Почалися зверхність у спілкуванні та у поведінці судді, а також суддя Запорожець О.М. взагалі перестав навіть вітатися з представником громади ОСОБА_3 . Крім цього, при отриманні скарги ВРП та складанні пояснення дисциплінарному інспектору, суддя Запорожець О.М. вголос вигукував обурення з приводу дій представника Підвисоцької ОТГ Тельного І.Б., що викликає сумніви в неупередженості судді Запорожця О.М.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України (на який посилається заявник, виходячи зі змісту заяви про відвід судді) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно частин 1, 2 та 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

В Україні діє прецедентне право, як складова національної правої системи.

Так в положеннях ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказує, що для цілей посилання на Рішення та ухвали Суду та на ухвали Комісії суди використовують переклади текстів рішень Суду та ухвал Комісії (далі - переклад), надруковані у виданні, передбаченому в статті 6 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

У рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності .

У рішенні від 15 липня 2010 року у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Можливо визначити критерій, що однією із процесуальних гарантій реалізації і ухвалення законних та обґрунтованих рішень є інститут відводу судді, який має на меті відсторонення від участі у справі судді, щодо неупередженості, якого є сумніви.

Важливим може визнаватись забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадян до суду, справедливість та невідворотність судового рішення.

Європейський суд зокрема неодноразово нагадував, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Підставою для відводу судді не може бути заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Ч. 1 ст. 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Ч. 4 ст. 36 ЦПК України прямо вказує, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на нормативний зміст п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Слід зазначити, що приписи ст. 36 ЦПК України містять узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

У цьому світлі суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» (безсторонність) судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, відповідачу потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано у Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача».

У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторона стверджує про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не може бути підставою для відводу суді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто у ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді від розгляду даної цивільної справи, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу «a priori» не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Своєю чергою наведені у заявах мотиви не можуть слугувати підставою для відведення судді, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях та оціночних судженнях учасника процесу.

Водночас суд зауважує, що у заяві про відвід не доведені будь-які факти прояву поведінки судді , які б свідчили про його упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Тому аргументи, яким відповідач мотивує свою заяву про відвід судді не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді.

Сам по собі факт направлення скарги на суддю до Конституційного органу суддівського врядування в Україні та звернення з заявою до правоохоронних органів заяви не є автоматичною підставою для відводу судді. Відвід можливий лише за наявності обґрунтованих сумнівів у неупередженості, а не через незгоду з діями судді.

Задоволення відводу за зазначених у заяві підстав, як наслідок буде рахуватись, як самоусунення судді від здійснення правосуддя у даній цивільній справі.

Інших обставин, визначених у ст. 36 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді у розгляді зазначеної вище цивільної справи відповідач у своїй заяві теж не довів, а суд під час розгляду поданої заяви про відвід таких обставин не встановив.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви представника відповідача Підвисоцької сільської ради про відвід головуючого судді Запорожець О.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Підвисоцької сільської ради, Приватного сільськогосподарського підприємства «Підвисоцьке», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права на земельну частку (пай) та визнання права власності в порядку спадкування.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 17, 18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 2, 5, 36, 40, 247, 258, 259, 260 ЦПК України, суд - Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 17, 18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 2, 5, 36, 40, 247, 258, 259, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника відповідача Підвисоцької сільської ради про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Підвисоцької сільської ради, Приватного сільськогосподарського підприємства «Підвисоцьке», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права на земельну частку (пай) та визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 01 квітня 2026 року.

Суддя: