К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року місто Київ

справа № 379/1352/25

апеляційне провадження № 22-ц/824/7054/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Зеленчука М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Таращанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 18 листопада 2025 року, постановлену під головуванням судді Зінкіна В.І., про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: відділ Служба у справах дітей та сім`ї Таращанської міської ради, Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,про скасування усиновлення,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: відділ Служба у справах дітей та сім`ї Таращанської міської ради, Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про скасування усиновлення, в якому просив суд скасувати усиновлення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усиновителем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини № 14 від 28.01.2015 у Таращанському районному відділ державної реєстрації актів цивільного стану шляхом зміни прізвищ з ІНФОРМАЦІЯ_4 на ІНФОРМАЦІЯ_4 , по батькові дитини з ІНФОРМАЦІЯ_4 на ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про батька дитини: ім`я з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 ; по батькові ОСОБА_8 на ОСОБА_9 ; стягнути з відповідачки судові витрати.

18 листопада 2025 року представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Якименко О.В. подав заяву про затвердження мирової угоди, в якій просив затвердити укладену мирову угоду, за умовами якої:

Відповідач ОСОБА_2 , визнає позовні вимоги в частині скасування усиновлення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини № 14 від 28.01.2015 у Таращанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України: прізвище з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », по батькові з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », відомості про батька дитини: ім`я з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », по батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Позивач ОСОБА_1 , відмовляється від стягнення судових витрат з відповідача у справі єдиний унікальний номер 379/1352/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: відділ «Служба у справах дітей та сім`ї» Таращанської міської ради, Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про скасування усиновлення.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 18 листопада 2025 року затверджено мирову угоду від 18.11.2025, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі єдиний унікальний номер 379/1352/25 номер провадження 2/379/546/25, за умовами якої:

Відповідач ОСОБА_2 , визнає позовні вимоги в частині скасування усиновлення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини № 14 від 28.01.2015 у Таращанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України: прізвище з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », по батькові з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », відомості про батька дитини: ім`я з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », по батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Позивач ОСОБА_1 відмовляється від стягнення судових витрат з відповідача у справі єдиний унікальний номер 379/1352/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: відділ Служба у справах дітей та сім`ї Таращанської міської ради, Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про скасування усиновлення.

Провадження у справі - закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу, якою затверджено мирову угоду та скасовано усиновлення, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви (позову) про скасування усиновлення.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було повідомлено Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про подання представником відповідачки заяви про затвердження мирової угоди, а також не було направлено текст мирової угоди для ознайомлення та висловлення позиції. Суд першої інстанції, затверджуючи мирову угоду, не забезпечив дотримання принципів змагальності та рівності учасників процесу, не з`ясував позицію апелянта, на якого покладається обов`язок виконання судового рішення та внесення змін до актового запису цивільного стану.

Вказує, що мирова угода не може бути підставою для скасування усиновлення. Батьківські права та обов`язки, які визначені статтями 150,151,153,154,155 СК України, є невідчужуваними, і батьки не можуть домовитися про їх припинення. Усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду.

Отже, суд не мав правових підстав покладати мирову угоду в основу судового рішення, оскільки: домовленість між батьками не може змінювати чи припиняти батьківські права; така угода об'єктивно порушує інтереси дитини; вона суперечить імперативним нормам СК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Рашкова В.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

ОСОБА_12 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належно, шляхом направлення судової повістки на поштову адресу. Судову повістку ОСОБА_12 отримала особисто 06 березня 2026 року, про причини неявки в судове засідання, апеляційний суд не повідомила, тому колегія суддів вважала можливим провести розгляд справи за її відсутності.

Представник Таращанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відділ був повідомлений належно, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Постановляючи ухвалу про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами у справі, та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався ст.207, п.5 ч.1 ст.255 ЦПК України й виходив із того, що мирова угода укладена сторонами добровільно, на підставі взаємних поступок та в межах предмета спору. Суд дійшов висновку, що умови мирової угоди є визначеними й виконуваними, не суперечать вимогам закону та не порушують прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів сторін та інших осіб.

Проте з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 207 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частиною 5 ст. 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом (п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

За своєю правовою природою мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами та є завершенням судового провадження, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами.

Затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, є невиконуваними, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про скасування усиновлення, у якому просив скасувати усиновлення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усиновителем ОСОБА_1 та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини № 14 від 28.01.2015 у Таращанському районному відділ державної реєстрації актів цивільного стану шляхом зміни прізвищ з ІНФОРМАЦІЯ_4 на ІНФОРМАЦІЯ_4 , по батькові дитини з ІНФОРМАЦІЯ_4 на ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про батька дитини: ім`я з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 ; по батькові ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 18 листопада 2025 року затверджено мирову угоду від 18.11.2025, укладену сторонами, за умовами якої, зокрема: відповідач ОСОБА_2 , визнає позовні вимоги в частині скасування усиновлення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини № 14 від 28.01.2015 у Таращанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України: прізвище з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », по батькові з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », відомості про батька дитини: ім`я з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », по батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ». Провадження у справі - закрито.

Таким чином у апелянта як уповноваженого органу державної влади виник обов`язок щодо вчинення дій, які передбачені ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Відповідно до положень статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (частина перша статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до частин першої, шостої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5.

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Таким чином мирова угода не може бути підставою для скасування усиновлення. Такі права є невідчужуваними, тому батьки не можуть домовитися про їх припинення.

Надаючи оцінку доводам апелянта в частині відповідності вище вказаної ухвали нормам чинного законодавства колегія суддів враховує наступні норми права та відповідні їм обставини справи.

Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (надалі Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу про затвердження мирової угоди між сторонами, за якою скасовано усиновлення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , суд першої інстанції мав на підставі належних та допустимих доказів встановити чи не порушує така мирова угода прав малолітнього ОСОБА_3 та чи якнайкраще забезпечує інтереси останнього.

Законність затвердження мирової угоди визначається дотриманням вимог ст. 207 ЦПК України, зокрема тим, що угода не має порушувати права, свободи, інтереси та (або) обов`язки інших осіб, зокрема й тих, які не є стороною та підписантом мирової угоди.

Таким чином, затверджуючи мирову угоду, укладену між сторонами у справі, судом першої інстанції не повно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм процесуального права, мирову угоду між сторонами затверджено без належної перевірки дотримання вимог ст. 207 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, крім того враховує, що судом першої інстанції не було вирішено позов про скасування усиновлення по суті, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Таращанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 18 листопада 2025 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2026 року.

Головуючий:

Судді: