Справа № 161/6956/26
Провадження № 2/161/4480/26
У Х В А Л А

про забезпечення позову

31 березня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Плахтій І.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих пожежею,

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих пожежею в розмірі 1 952 593 грн.

Разом з позовною заявою позивачка подала заяву про забезпечення позову. Заяву мотивує тим, що 16 лютого 2025 року в приміщенні сауни належного відповідачу приміщення сталася пожежа. В акті про пожежу від 16 лютого 2025 року зафіксовано завдання шкоди її майну. Зокрема, знищено покрівлю СТО та мийки автомобілів площею 400 кв.м. металопластикові вікна, дерев?яні двері, автозапчастини, санвузол, внутрішне оздоблення, ролетні ворота, інструмент тощо. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 02 вересня 2025 року № CE-19/103-25/2630-БТ встановлено, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких є необхідним для усунення пошкоджень у будівлі мийки та пункту сервісного обслуговування автомобілів в с. Зміїнець Луцького району Волинської області, що належить позивачу, становить 1 952 593,00 грн. Вказує, що з часу пожежі пройшов фактично рік. ОСОБА_2 не відшкодувала завдану шкоду добровільно в позасудовому порядку, а тому існують правові передумови для її стягнення в судовому порядку. Зазначає, що має обгрунтовані підстави вважати, що відповідач, дізнавшись про ініціювання нею стягнення з неї коштів, буде вживати заходів для того, щоб відчужити належне їй майно з метою унеможливлення звернення на нього стягнення в порядку відшкодування шкоди за судовим рішенням. На користь вказаного тезису свідчить тривале невідшкодування завданого їй збитку під різними приводами. З метою збереження активів відповідача, на які можна звернути стягнення, а також забезпечення виконання рішення суду по даній справі, просить суд накласти арешт на належне їй нерухоме майно. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову в разі його задоволення, може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього судового рішення в частині стягнення з відповідача завданої їй шкоди. Сума стягнення є значною. Арешт нерухомого майна, належного відповідачу зможе належним чином забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. На підставі викладеного просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна - 228).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2026 року відкрито провадження у справі.

Відповідно до ч. 13 ст.7, ч. 1 ст.153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову здійснювався в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову, по своїй суті, застосовується з метою надання гарантії виконання в майбутньому прийнятого судового рішення та виключно в разі такої необхідності, при цьому, такі заходи мають бути співмірними заявленим позивачем вимогам.

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала про те, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об?єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20).

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом відповідно до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв?язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21 травня 2021 року у справі №640/17361/20, необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна - 228), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Позивачка просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на зазначений будинок.

Вимоги заяви про забезпечення позову безпосередньо стосуються власника майна ОСОБА_2 і передбачають втручання у її право власності.

Оцінюючи доводи заяви про забезпечення позову зазначає таке.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Враховуючи те, що між сторонами існує майновий спір щодо відшкодування завданих пожежею збитків в розмірі 1 952 593,00 грн., беручи до уваги, що можливе подальше відчуження будинку відповідачем призведе до ускладнення захисту прав позивача, суд вважає, що у даному випадку необхідним, спрямованим на виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та достатнім видом забезпечення позову буде заборона відчужувати майно його власником. Такий вид забезпечення позову відповідатиме вимогам закону та забезпечить баланс між інтересами сторін.

У зв?язку з наведеним, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих пожежею слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих пожежею задовольнити частково.

Заборонити відчуження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна - 228), що належить на праві власності ОСОБА_2 .

В іншій частині заяви відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до Центру надання адміністративних послуг в м. Луцьку (м. Луцьк, вул. Лесі Українки, 35).

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п?ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Ухвала у повному обсязі складена 31 березня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області І.Б. Плахтій