Номер провадження: 22-ц/813/1981/26
Справа № 501/2108/14-ц
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Громовенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кобильника Дениса Олеговича, представника ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2020 року, постановленого під головуванням судді Пушкарського Д.В., у цивільній справі за заявою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №501/2108/14-ц за позовом прокурора м. Іллічівська Одеської області в інтересах держави в особі ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») звернулось до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, в якому просило:

- поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 501/2108/14-ц, що виданий Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 1 447 546,90 грн.;

- видати дублікат виконавчого листа у справі № 501/2108/14-ц, виданий Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 1 447 546,90 грн.

В обґрунтування заяви, АТ «Ощадбанк» зазначило, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2015 року стягнута солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Ощадбанк», заборгованість за кредитним договором у сумі 1 447 546,90 грн.

На виконання вказаного рішення суду були видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 1 447 546,90 грн. заборгованості за кредитним договором.

Виконавчий лист щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 АТ «Ощадбанк» не отримувало.

У зв`язку з тим, що з позовом до суду звертався прокурор м. Іллічівська

в інтересах АТ «Державний ощадний банк України», а також виконавчі листи отримувала прокуратура, виконавчий лист про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 був втрачений під час пересилки з виконавчої служби на адресу прокурора м. Іллічівська, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості виконати рішення.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада

2020 року заява АТ «Ощадбанк» задоволена.

Виданий дублікат виконавчого листа у справі № 501/2108/14-ц про стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості в розмірі 1 447 546,90 грн.

Поновлений пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 501/2108/14-ц у справі за позовом прокурора м. Іллічівська Одеської області в інтересах держави в особі АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат Кобильник Д.О., представник ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволені заяви відмовити, посилаючись на порушення норм національного законодавства України та положень Конвенції.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що заявником не були обґрунтовані поважні причини для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, також вважає, що суд в оскаржуваній ухвалі не мотивував поважність причин пропуску строку.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 , представник АТ «Ощадбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для скасування ухвали суду, постановленої з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання призначене на 24 березня 2026 року ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 149, 150, 150 зв.б., 151, 152-155 т. 4).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання та явка яких не визнавалась судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Поплавської О,В., представника АТ «Ощадбанк», перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду зазначеним вимогам закону не відповідає, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2015 року по справі №501/2108/14-ц стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про іпотечний кредит №1988-н від 01.10.2007 року у розмірі 1447546 грн. 90 коп. (а.с. 77-81 т. 2).

Рішення суду набрало законної сили та на виконання рішення суду були видані виконавчі листи №501/2108/14/ц від 19.06.2015 року.

25.09.2018 року АТ «Ощадбанк» звернулося до Чорноморського ВДВС ГТУЮ в Одеській області з запитом №113-20/13/1988-н, в якому просило повідомити чи перебуває/перебував виконавчий лист №501/2108/14/ц від 19.06.2015 року, виданий Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 1447546,90 грн. на користь АТ «Ощадбанк» (а.с. 139 т. 3).

19.10.2018 року АТ «Ощадбанк» отримано відповідь від начальника Чорноморського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області №23-13667 від 10.10.2018 року з зазначенням того, що 23.06.2015 року до відділу надійшла заява прокурора м. Іллічівська Каплонюка В. разом із зазначеним виконавчим листом. 25.06.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», копію якої разом із оригіналом виконавчого листа надіслано того ж дня за вих.№03-6337 заявнику - прокурору м. Іллічівська. Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, в тому числі тих, що містяться у спецрозділі та електронному архіві, зазначений виконавчий лист на виконання до відділу більше не надходив (а.с. 140 т. 3).

26.10.2018 року АТ «Ощадбанк» звернулося з запитом №113-20/13/1988-н до прокурора м. Чорноморська з проханням надати виконавчий лист №501/2108/14-ц від 19.06.2015, виданий Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 1447546,90 грн. зі ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» (а.с. 141 т. 3).

Задовольняючи заяву АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що втрата виконавчого листа позбавляє стягувача права на звернення судового рішення до виконання, що також стало підставою пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.18 ЦПК України).

Згідно зі статтею 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналіз вказаної норми дає можливість прийти до висновку, що видача дубліката виконавчого документа можлива лише за заявою визначеного кола осіб до закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката подається і заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно зі ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає зі строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

Порядок виконання судових рішень, у тому числі і строки пред`явлення виконавчого листа до виконання врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, чинного на момент видачі виконавчого листа було визначено річний строк для пред`явлення виконавчих документів з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Положеннями пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом (05.10.2016), пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

За змістом частин першої, другої статті 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

Як уже було встановлено, як з часу набрання рішенням чинності, так і з часу видачі виконавчого листа до набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції, річний строк для пред`явлення виконавчих документів сплинув. Отже, строк для пред`явлення спірного виконавчого документа до виконання закінчився ще у червні 2016 року.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1 та 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Не заслуговують на увагу посилання заявника на те, що з позовом до суду звертався прокурор м. Іллічівська в інтересах АТ «Державний ощадний банк України», а також, що виконавчі листи отримувала прокуратура, та, що виконавчий лист про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 був втрачений під час пересилки з виконавчої служби на адресу прокурора м. Іллічівська, оскільки доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявником до суду надано не було.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду».

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущене та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Однак, норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовують обов`язку стягувача проявляти заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2015 року АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з заявою про видачу копії рішення від 15 травня 2015 року, а також виконавчих листів (а.с. 108-110 т. 2).

На зазначену заяву, судом було повідомлено АТ «Ощадбанк», що виконавчі листи були отримані прокурором м. Іллічівська Каплонюклм В.С. 19.06.2015 року (а.с. 112 т. 2).

Також з матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист про стягнення заборгованості був виданий судом 19 червня 2015 року (а.с. 129 т. 2).

25 червня 2015 року державним виконавцем була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 140 т. 3).

Після прийняття державним виконавцем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання заявник АТ «Державний ощадний банк України» звернулося 23 грудня 2019 року, тобто з пропуском строку.

При цьому, заявником не наведено поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, зокрема й таких, які б виправдовували зволікання із пред`явлення виконавчого документу заявником АТ «Ощадбанк», також заявником не наведено причин, які є поважними та давали підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець виходив з того, що рішення суду повинно виконуватися, однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, щоб забезпечити баланс прав та обов`язків як боржника, так і стягувача.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням того, що заявник не надав доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання обов`язків щодо вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне звернення рішення суду до виконання, підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видача дубліката виконавчого листа відсутні, оскільки дублікат може видаватись до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга адвоката Кобильника Д.О., представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені заяви АТ «Державний ощадний банк України».

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому, судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

При поданні апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 605,60 грн. (а.с. 189 т. 3).

При поданні касаційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 605,60 грн. (а.с. 21 т. 4).

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що апеляційна скарга адвоката Кобильника Д.О., представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, з АТ «Державний ощадний банк України»підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді апеляційної та касаційної інстанціях у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Кобильника Дениса Олеговича, представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2020 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволені заяви акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №501/2108/14-ц відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді апеляційної та касаційної інстанціях у розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 01 квітня 2026 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Р.Д. Громік

______________________________________ С.М. Сегеда