Справа № 573/2496/25
Номер провадження 2/573/69/26
26 січня 2026 року м.Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді Черкашиної М.С.
з участю секретаря судового засідання Півньової О.М.,
розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
26 листопада 2025 року до Білопільського районного суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 , вмотивований тим, що 15 квітня 2025 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» і Відповідачем укладено кредитний договір № 15.04.2025-100000399, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 8000 грн на заявлений строк
Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 04 листопада 2025 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 13).
У судове засідання представник позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Мохир Я. В. не з`явився, разом з поданням позовної заяви заявив клопотання про розгляд справи без участі представника товариства за наявними в матеріалах доказами (а. с. 4).
Відповідач ОСОБА_2 , у судове засідання також не з`явився. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 17,18).
Враховуючи, що належним чином сповіщений відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
15 квітня 2025 року ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» перерахувало на банківську картку НОМЕР_1 8000 грн за кредитним договором №15.04.2025-100000399 (а. с. 5 зв.).
Таким чином, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження.
За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що із ОСОБА_2 на користь позивача стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором №15.04.2025-100000399 від 15 квітня 2025 року в сумі 9903,22 грн, з них: 4914,80 грн основний борг та 4988,42 грн - відсотки.
Разом з цим, щодо стягнення з відповідача неустойки у сумі 3840 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, суд вважає, що нарахування неустойки в сумі 3840 грн. за невиконання грошового зобов`язання за період з 15 квітня по 01 вересня 2025 року є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 1780,46 грн понесених та документально підтверджених судових витрат пропорційно задоволеним вимогам.
На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд
Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 15.04.2025-100000399 від 15 квітня 2025 року в сумі 9903 (дев`ять тисяч дев`ятсот три) гривні 22 копійки та 1780 (одну тисячу сімсот вісімдесят) гривень 46 копійок судових витрат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Білопільського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Суддя