Справа № 951/719/25
Провадження №2/951/29/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Гриновець О. Б.

за участю секретаря судового засідання Галаса В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

у с т а н о в и в:

короткий виклад обставин справи.

20.10.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ЕЙС») Поляков О. В. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-9832890 від 26.06.2024 в розмірі 20 799 грн й судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.06.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору 06727. Відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт первісного кредитора й ознайомилася з чинною редакцією правил надання коштів у позику. Після цього добровільно заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на сайті кредитодавця, пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані.

Після вчинених таких дій відповідача, 26.06.2024 ТОВ «Макс Кредит» ініціювало переказ коштів в сумі 6 325 грн безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну карту № НОМЕР_1 , що в свою чергу є доказом прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця - ТОВ «Макс Кредит».

Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав у зв`язку з чим в останнього утворилася заборгованість - 20 799 грн, з яких: 6 325 грн - тіло кредиту, 14 474 грн - відсотки.

20.01.2025 ТОВ «Макс Кредит» й ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 20012025-МК/ЕЙС відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Водночас позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором.

З огляду на те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, не погашає заборгованість за кредитним договором, представник позивача в силу вимог статей 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, 4, 15, 84, 133, 134, 137, 141, 175 ЦПК України просить, серед іншого, позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 00-9832890 від 26.06.2024 в розмірі 20 799 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи 2 422, 40 грн судового збору й 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Процесуальні дії у справі.

Позовна заява надійшла до суду 20.10.2025.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Гриновець О. Б.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 03.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження в справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ухвал суду від 10.12.2025, 12.01.2026 судові засідання відкладалися з підстав, визначених у такій.

Позиція учасників справи.

12.01.2026 представник ОСОБА_1 адвокат Терлюк О. Я. подав до суду письмові пояснення у справі згідно з яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає позов ТОВ «ФК «ЕЙС» безпідставним, неправомірним, необгрунтованим й таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Позивач не подав до суду документів, що між сторонами у справі виникли кредитні відносини й що відповідачу були надані грошові кошти в кредит; матеріали справи не містять підтверджень, що саме з долученими до позовної заяви правилами надання грошових коштів у позику ознайомився й погодився відповідач, а також те, що вказані документи на момент отримання останнім кредитних коштів містили умови, зокрема, й щодо сплати простроченого тіла кредиту; правила кредитування, які додані до позову відповідачем не підписані; жодного доказу, який би підтверджував, що банківська картка видавалася ОСОБА_1 й що на цю картку зараховувалися банком грошові кошти надано не було; позивачем не було додано до позову підтвердження відкриття відповідачем рахунку, на який надавався кредит; не були також додані виписки із зазначеного рахунку про рух коштів на підтвердження існування боргу та його розміру; розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, є одностороннім арифметичним відображенням певних сум позивачем й не підтверджує існування тих чи інших фінансових операцій; у матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати, часу одержання відповідачем у електронному вигляді правил надання грошових коштів у позику, тарифів, їх підписання відповідачем відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»; позивачем не надано даних щодо номера карткового рахунку відповідача, строку його дії, даних щодо перевипуску картки на новий термін дії; роздруківка із сайту редакції правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту не може бути належним доказом, оскільки інформація в ній повністю залежить від волевиявлення, дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Тож суду не надано підтверджень про запропоновані відповідачу правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит», відсутні в заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту.

Окрім того, з наданих позивачем доказів не видається можливим встановити факт отримання відповідачем у справі кредитних коштів, суми, в тому числі й у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку; копія заяви не містить відомостей про строк дії кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, порядку здійснення оплати кредиту та процентів по договору, а також самої суми кредитного ліміту.

Представник відповідача також зазначає, що останній не має боргових зобов`язань перед ТОВ «ФК «ЕЙС», так як не надав суду жодних доказів того, що відповідач заборгував грошові кошти зазначені в позовній заяві; розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки не є первинним обліковим бухгалтерським документом; відповідач не погоджується з сумами зазначеними в розрахунку та вважає їх надуманими; копія заяви на отримання кредиту позичальника не може підтверджувати існування боргу, оскільки вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні ЦК України й обов`язковим елементом процедури для укладення договору є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи; в анкеті відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання; до матеріалів справи не долучено доказів того, що позивач ознайомлював відповідача із запропонованими в паспорті споживчого кредиту умовами кредитування та у разі згоди із ними, підписував його шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надсилання відповідачу одноразового ідентифікатора; із паспорта споживчого кредиту не видно, що саме ОСОБА_1 мав намір отримати грошові кошти у позику, як і не надано доказів на підтвердження факту надсилання СМС-повідомлення відповідачу; відсутні докази, з яких можна було б установити, що відповідач при цьому пройшов ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Макс Кредит» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію»; в інформаційній довідці ТОВ «Платежі онлайн» не зазначено прізвище отримувача кредитних коштів й номера карткового рахунку; копія вказаного платіжного доручення не містить підпису працівника банку; також в матеріалах справи відсутні докази того, що рахунок № НОМЕР_2 належить саме ОСОБА_1 й що на цей рахунок надходили кошти від ТОВ «Макс Кредит» згідно з кредитного договору № 00- 9832890 від 26.06.2024.

Щодо договору про відступлення права вимоги за договором факторингу, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 не був повідомлений про укладання договорів факторингу; позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення оплати за договором факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025, а тому позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора.

Відповідач ОСОБА_1 чи його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, однак останній подав до суду заяву, згідно з якою просить здійснювати розгляд справи у їх відсутності, а у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить здійснювати розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Так як текст рішення складено 26.01.2026, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 20.01.2026, датою ухвалення рішення є саме 26 січня 2026 року.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні. Сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення й не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, заразом в силу частин 2, 3, 4 ст. 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом або в цей строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тож якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

26.06.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 00-9832890 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 06727.

За змістом кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Сума кредитного ліміту складає 5 500 грн. Тип кредиту - кредитна лінія. Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 21.06.2025. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів 21.07.2024 та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами.

Тип процентної ставки - фіксована.

Стандартна процентна ставка складає 1, 45 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 цього договору.

Вказані обставини підтверджуються копією договору кредитної лінії № 00-9832890, паспорту кредиту, що підписані сторонами, та довідки про ідентифікацію позичальника.

Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копією інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» № 173/02 від 06.02.2025, додатком до інформаційної довідки.

Також відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 12.11.2025 банківська картка № НОМЕР_3 емітована на ім`я ОСОБА_1 . Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою за період з 26.06.2024 01.07.2024 - був/є фінансовим номером та знаходиться в анкетних даних останнього. На картковий рахунок відповідача 26.06.2024 було зарахування коштів в сумі 5 500 грн, що також підтверджується випискою по рахунку.

Згідно з розрахунку ТОВ «Макс Кредит» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9832890 станом на 20.01.2025 становить 20 799 грн з яких: 5 500 грн - сума кредиту, 14 474 грн - проценти, 825 грн - комісія, 2 750 штрафні санкції.

20.01.2025 між ТОВ «ФК «ЕЙС» й ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу № 20012025-МК/ЕЙС згідно з яким останній передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 20012025-МК/ЕЙС від 20.01.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20 799 грн.

Застосоване судом законодавство та висновки суду.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отож будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від: 9.09.2020 у справі №732/670/19, 23.03.2020 в справі №404/502/18, 07.10.2020 №127/33824/19.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передавання своїх прав іншій особі за правочином.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази суд визнає належними, допустимими, достовірними й достатніми, оскільки такі містять інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договір кредитної лінії № 00-9832890 від 26.06.2024 шляхом підписання відповідачем такого за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 06727, у якому відповідачем вказано свої анкетні (персональні) дані, ідентифікаційний номер, серію та номер паспорта, місце проживання, наявна дата відправлення одноразового ідентифікатору на номер телефону НОМЕР_4 , його введення.

Відповідач був ознайомлений з розміром кредиту, стандартною процентною ставкою, строком дії кредитного договору, загальними витратами за кредитом, орієнтовною загальною вартістю кредиту та іншими умовами кредитного договору, про що свідчить підписаний ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором 68179 паспорт споживчого кредиту.

В той же час, суд не бере до уваги та відхиляє аргументи сторони відповідача, викладені у письмових поясненнях.

Так аналіз досліджених доказів свідчить, що позивач довів факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів на умовах визначених у договорі, що зокрема підтверджується копією інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» № 173/02 від 06.02.2025, додатком до інформаційної довідки, випискою по рахунку № НОМЕР_3 .

Будь-яких доводів на спростування вказаної обставини, стороною відповідача не надано, а судом не здобуто.

Водночас відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконував умови кредитного договору.

З погляду на те, що відповідач не виконав взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість за основною сумою боргу й за відсотками, яка позивачем доведена повністю, а тому на думку суду позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Інші доводи представника відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, а тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати.

Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 7 000 грн витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід зазначити, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Як видно з договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, укладеного між адвокатським бюро «Соломко та партнери» й клієнтом ТОВ «ФК «ЕЙС» клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 адвокат Соломко О. В. надав, а клієнт ТОВ «ФК «ЕЙС» отримав наступні послуги: складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9832890 від 26.06.2024, вивчення матеріалів справи, підготовка адвокатського запиту, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів тривалістю 6 годин та вартістю 7 000 грн.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 7 000 грн.

Однак суд вважає необґрунтованими та неспівмірними понесені представником позивача витрати на правничу допомогу, оскільки такі витрати не відповідають критерію реальності витрат, розумності їхнього розміру. Зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, суд вважає, що вони не вимагали від останнього значних зусиль та часу.

Тож надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді першої інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме 2 422, 40 грн сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України

ухвалив:

задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 00-9832890 від 26.06.2024 в розмірі 20 799 /двадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір в розмірі 2 422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ гривень 40 /сорок/ копійок й 4 500 /чотири тисячі п`ятсот/ грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного рішення суду 26.01.2026.

Повне найменування сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: вул. Алматинська, 8/310а, м. Київ, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя О. Б. Гриновець