Провадження № 2/643/295/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 душ ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про встановлення факту нецільового витрачання аліментів, внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом, у остаточній редакції якого просить:

- визнати протиправними дії ОСОБА_2 душ ОСОБА_3 (відповідач) та такими, що порушили законні права позивача як платника аліментів, повідомити, надати звіт та докази про цільове в повному обсязі своєчасне отримання аліментів дитиною, що є власністю дитини, в розмірі 214596,64 грн. з червня 2018 року по вересень 2024 року, що завдало позивачу істотної шкоди охоронюваним його правам та інтересам відповідно до довідок № 2321, 2323 від 10.09.2024;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. на користь позивача як законного представника дитини;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. на користь сина позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 20000,00 грн. на користь позивача як законного представника дитини;

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 20000,00 грн. на користь сина позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати відповідача надати в повному обсязі засвідчені належним чином документи (чеки, прибутково-касові ордери тощо), які підтверджують цільове використання аліментів на утримання неповнолітнього сина позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-встановити факт нецільового використання добровільно сплачених аліментів у розмірі 214598,64 грн. протягом червня 2018 року по вересень 2024 року ОСОБА_2 (відповідач) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аліменти сплачені, як зазначено в довідках № 2321, 2323 від 10.09.2024 року Пенсійного Фонду в Харківській області;

- у разі встановлення судом нецільового витрачання аліментів, відсутності фінансових документів щодо цільового витрачання аліментів у розмірі 214598,64 грн., протягом червня 2018 року по вересень 2024 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати відповідача, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини, у термін 1 (один) місяць з моменту набрання рішення суду законної сили, відкрити (за рахунок відповідачів) окремий рахунок на власника аліментів ОСОБА_1 та у разі встановлення нецільового витрачання аліментів перевести суму аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка сплачена позивачем у розмірі 214598,64 грн. протягом червня 2013 року по вересень 2024 року, відповідно до довідок № 2321, 2323 від 10.09.2024 року Пенсійного Фонду в Харківській області на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та були використані відповідачем, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини за нецільовим призначенням, шляхом перерахування суми аліментів, яка використана за нецільовим призначенням на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України.

24.03.2026 позивачем надані додаткові пояснення (вх. № 17557/26), у яких позивач у тому числі заявив клопотання про направлення судового запиту до Державної прикордонної служби та витребування інформації щодо перетину кордону у 2013-2026 роках відповідача та третьої особи ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 24.03.2026 позивач підтримав клопотання та викладені в ньому доводи.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, викликались до суду належним чином.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд керується таким.

Частиною 2 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 4 та 5 ст. 83 ЦПК України передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана позивачем 13.09.2024.

Таким чином, клопотання про витребування доказів повинно було бути подано позивачем разом з поданням позовної заяви, тобто 13.09.2024. Пропуск вказаного строку має наслідком залишення клопотання без задоволення, якщо тільки позивач не обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього.

Між тим з клопотанням про витребування доказів позивач звернувся до суду 24.03.2026, тобто через понад півтора роки з моменту звернення до суду з позовом.

Всупереч вищевказаних вимог, позивачем не обґрунтовано неможливість подання клопотання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього. Заяву про поновлення пропущеного строку на подання клопотання про витребування доказів позивач також не надав.

Крім того, суд звертає увагу на таке.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року в справі № 487/10128/14-ц; постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року в справі № 405/3360/17).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року в справі № 487/10128/14-ц; постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року в справі № 405/3360/17).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦК).

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В даній справі насамперед підлягає доведенню факт нецільового використання аліментів відповідачем, адже інші позовні вимоги є похідними від вимоги про встановлення нецільового використання аліментів.

За таких обставин дані щодо перетину державного кордону відповідачем та третьою особою, який є сином позивача та відповідача, на переконання суду, не відносяться до предмету доказування в даній справі.

Доводи позивача відносно того, що окреме проживання відповідача та їх сина, на що посилався позивач, буде свідчити про нецільове використання аліментів, суд відхиляє, оскільки ключовим у даній справі є доведення того, що грошові кошти витрачались відповідачем не на сина, а на інші потреби. Між тим можливе окреме проживання вказаних осіб у той чи інший період часу не може само по собі свідчити, що син сторін залишався без матеріальної підтримки та забезпечення з боку відповідача (отримувача аліментів).

Ураховуючи наведене, суд залишає без задоволення клопотання позивача про витребування доказів.

Керуючись ст. 83, 84, 93, 258-261, 353 ЦПК України

УХВАЛИВ

Клопотання ОСОБА_1 від 24.03.2026 (вх. № 17557/26) про витребування доказів від Державної прикордонної служби - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.А. Крівцов