Провадження № 2/369/505/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

за участю секретаря Іларіонова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/16043/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Василенко (Безпалюк) Наталія Володимирівна звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що у 2018 році позивач почав проживати однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_3 , яка у вказаний час перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Не зважаючи на те, що подружжя припинило свої відносини, шлюб між ними офіційно розірваний не був. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2020 року по справі № 369/8667/20 зазначений шлюб було розірвано.

Разом з тим, в кінці 2019 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи те, що станом на 05 серпня 2020 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було внесено в актовий запис від 20 вересня 2020 року № 8 відомості про ОСОБА_2 , як про батька ОСОБА_4 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча його справжнім біологічним батьком є позивач.

Оскільки внести зміни до актового запису про народження своєї дитини щодо себе і цим захистити свої права як батька, позивач у позасудовий спосіб не може, у зв`язку із чим звертається до суду із цим позовом та просить:

1. Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця смт. Чабани Києво-Святошинського (наразі Фастівського) району Київської області, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Хотів Києво-Святошинського (наразі Обухівського) району Київської області.

2. Внести наступні зміни до актового запису № 8 від 20 вересня 2020 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Хотів Києво-Святошинського (наразі Обухівського) району Київської області з видачею нового Свідоцтва про народження:

- виключити з актового запису відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, як про батька дитини;

- зазначити батьком дитини у актовому записі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця смт. Чабани Києво-Святошинського (наразі Фастівського) району Київської області, який зареєстрований: АДРЕСА_1 ;

- у актовому записі зазначити прізвище дитини як « ОСОБА_5 » замість прізвища « ОСОБА_6 » та ім`я по батькові дитини як « ОСОБА_7 » замість імені по батькові « ОСОБА_8 ».

3. Вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2022 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 листопада 2022 року клопотання представника позивача було задоволено, призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

13 березня 2023 року на адресу суду надійшло повідомлення судового експерта № СЕ-19-23/2399-БД від 07 березня 2023 року про неможливість проведення експертизи за матеріалами цивільної справи № 369/16043/21.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2023 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

10 вересня 2025 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: висновок спеціаліста від 05 серпня 2025 року № HID25-002416 за результатами проведення досудового молекулярно-генетичного дослідження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача подала до суду клопотання, в якому просила розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином. Подала до суду клопотання, в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності, вимоги позовної заяви підтримала та просила задовольнити.

Третя особа Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що з 16 жовтня 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2020 року у справі № 369/8667/20. Рішення набрало законної сили 20 січня 2021 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20 вересня 2020 року Виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 20 вересня 2020 року складено відповідний актовий запис № 22. Батьками дитини вказані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку від 05 серпня 2025 року № HID25-002416 за результатами проведеного спеціалістом ТОВ «Генкод Діагностик» Михайлом КРАСЮКОВИМ досудового молекулярно-генетичного дослідження на замовлення ОСОБА_1 встановлено, що біологічне батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виключено, що свідчить про те, що ОСОБА_1 може бути біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ймовірність даної події складає 99,99999836 %.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 1 та 2 ст. 2 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Частинами 1, 2 ст. 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Статтею 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини 2 статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Європейський суд з прав людини вказав, що «у цій справі питання полягає не в діях держави, а в стверджуваній неналежності захисту національними судами приватного життя заявника у спорі між приватними сторонами. У справах такого типу має враховуватись справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. До того ж усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення. Стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини. Суд встановлював порушення статті 8 Конвенції, коли національні органи влади відмовляли у розгляді позову ймовірного біологічного батька про встановлення його батьківства, лише пославшись на визнання батьківства іншим чоловіком та не розглянувши при цьому фактичні обставини справи. На противагу, стаття 8 Конвенції не була порушена у випадах, коли національні органи влади відмовляли у розгляді такого позову після ретельного вивчення інтересів зацікавлених осіб, приділивши особливу увагу інтересам дитини та не проігнорувавши при цьому інтереси ймовірного біологічного батька (M. T. v. UKRAINE, № 950/17, § 23 - 24, ЄСПЛ, від 19 березня 2019 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин 2, 3 статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2023 року у справі № 180/568/19 (провадження № 61-11401св22), на яку міститься посилання в касаційній скарзі, зазначено, що «питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини 2 статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно з ДНК-тестом, який є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також те, що достатність вказаного ДНК-тесту не спростована стороною відповідача в належний процесуальний спосіб, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 816,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 76, 81, 141, 178, 247, 258-259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця смт. Чабани Фастівського району Київської області, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Хотів Обухівського району Київської області.

Виключити з актового запису № 22 від 20 вересня 2020 року, складеного Виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , як про батька дитини.

Внести зміни до актового запису № 22 від 20 вересня 2020 року, складеного Виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

Змінити прізвище, ім`я та по батькові дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_9 ».

Дата народження залишити без змін.

Місце народження залишити без змін.

Вказати батьком дитини ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА