Справа №201/3848/26
Провадження 2/201/3641/2026
УХВАЛА

30 березня 2026 року суддя Соборного районного суду міста Дніпра Куць О.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просила накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:020), та заборонити ОСОБА_2 , а також будь-яким третім особам, у тому числі державним реєстраторам та нотаріусам, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, обтяження або інше розпорядження вказаною квартирою.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила поділити спільне сумісне майно подружжя та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошову компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної вартості на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на спірну квартира за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно значиться за ОСОБА_2 .

Враховуючи вказане, просила вжити заходів забезпечення позову, оскільки їх невжиття може унеможливити виконання рішення суду або призведе до необхідності ініціювання нових судових спорів.

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Суддя, дослідивши матеріали заяву про забезпечення позову дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог пункту 1,2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із позовною заявою позивач просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:020).

Отже, предметом спору у даній цивільній справі є поділ майна подружжя, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, характер спору, що виник, а також те, що відмова у забезпеченні позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Так забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження у користуванні ним, оскільки для збереження нерухомого майна, з дотриманням балансу інтересів сторін, обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого майна без позбавлення інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право розпорядження спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суддя дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:020).

Отже, заява позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 149-150, 152-153, ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Заборонити відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:020).

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Зазначити дані заявника (позивача): ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса: АДРЕСА_2 .

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_3 .

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Куць