РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 758/10750/25

провадження у справі №2/0285/283/26

14 квітня 2026 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі судді Помогаєва А.В.,

при секретарі судового засідання Ковальчук М.В.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 26 306,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.11.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено договір №871648961 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти в сумі 5100 гривень.

28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору своє право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №871648961 від 04.11.2022, що укладений між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1

30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»було укладено договір факторингу №30/1023-01, за яким право вимоги за кредитним договором відповідача перейшло до іншого кредитора.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "Юніт Капітал" було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, за яким позивач набув право вимоги до відповідача.

Всупереч умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, а саме не здійснює погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 26 306 грн 82 коп, яка складається з наступного: 5100 грн - заборгованість по кредиту, 21 206,82 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Посилаючись на положення ЦК України та умови укладених договорів, позивач просив стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не прибула повторно, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив та клопотань щодо розгляду справи не подала. Така неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Дослідивши подані позивачем докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів у мережі Інтернет, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом установлено, що 04.11.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №871648961, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти в сумі 5100 гривень.

Кредит був наданий на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом.

Як вбачається із змісту кредитного договору, разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений.

Договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного через особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця.

Кредитодавець свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу 04.11.2022 грошові кошти в розмірі 5100 грн, що підтверджується випискою про рух коштів за картковим рахунком АТ КБ "ПриватБанк".

Позивач посилається на перехід прав вимоги за кредитними договорами на підставі наступних договорів:

1) 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору своє право вимоги до боржників за кредитними договорами.

2) 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»укладено договір факторингу №30/1023-01, за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за кредитними договорами ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога".

3) 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "Юніт Капітал" було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, за яким сторони домовились про заміну кредитора у зобов`язаннях, стороною яких було ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога".

Перевіривши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про недоведеність факту набуття ТОВ "Юніт Капітал" прав вимоги до відповідача.

На момент укладання договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон Плюс» не існувало заборгованості за кредитними договором від 04.11.2022.

Згідно п. 8.2 зазначеного договору факторингу, строк його дії сплив 28.11.2019.

Отже, заборгованість за договором кредитної лінії №871648961 від 04.11.2022 не могла бути предметом договору факторингу від 28.11.20218 та перейти до іншого кредитора.

Положення ст. 1078 ЦК України щодо права вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), як предмету договору факторингу, не може бути застосовано до вимог, правові підстави виникнення яких не існували на момент укладання договору факторингу.

Кредитне зобов`язання взагалі не існувало на момент укладання договору факторингу, отже були відсутні його сторони, які можливо було б замінити.

Зобов`язання особи, яка ще не видала кредит, передати іншій особі право вимоги за ним у майбутньому, суперечить принципам реальності правовідносин.

Невизначене коло боржників також не може бути ані реальними, ані потенційними учасниками правовідносин до моменту виникнення у них реальних зобов`язань перед конкретним кредитором.

Ситуація ретроспективної заміни учасника правовідносин чинним законодавством не передбачена та суперечить принципам формальної логіки.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про недоведеність порушення відповідачем прав позивача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційна скарга не була подана. У випадку оскарження - рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.В. Помогаєв