ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Харків

справа № 638/7136/25

провадження № 22-ц/818/808/26, 913/26

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2025 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2025 року у складі судді Зінченка О.В.-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на особистому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 до стану 3120 гривень 39 копійок, у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 26 грудня 2024 року; списати нараховану за картковим рахунком ОСОБА_1 НОМЕР_1 заборгованість в сумі 148526 гривень 03 копійки, відсотки, пеню, штрафні санкції, суми комісій.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.12.2024 на 17:00 баланс рахунку НОМЕР_1 складав 3120,39 грн. Однак внаслідок шахрайських дій з 17:12 по 17:55 було списано 151646,00 грн. Свої дані, паролі, PIN-коди позивач нікому не передавала. Натомість, від банку надійшли повідомлення з поміткою: «підозрілі операції» в 17:59 «Нещодавно за Вашою карткою НОМЕР_3 було зафіксовано підозрілі операції, що можуть виявитися шахрайськими. Тому з метою безпеки Вашу картку було тимчасово заблоковано». Позивач невідкладно повідомила про шахрайські дії в поліцію. А також за номером 3700 повідомила банк про те, що не здійснювала операцій по рахунку. 27.12.2024 у відділенні банку написала заяву про вчинення шахрайських дій та про повернення списаних коштів на рахунок.

Пізніше, 14.01.2025 позивач написала до банку лист, в якому просила відновити баланс на її картковому рахунку НОМЕР_1 до позитивного значення 3120,39 грн, і відповідно не нараховувати відсотки та списання заборгованості по кредитній картці.

Відповідач листом 22.01.2025 відмовив позивачці у відновленні позитивного значення на її картковому рахунку і розпочав нараховувати на неправомірно списану суму кредитних коштів проценти. Прохання позивачки провести службове розслідування щодо незаконного списання коштів з її рахунку банк проігнорував. Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують її права споживача банківських послуг. Тому звертається з цим позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на особистому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 до стану 3120 гривень 39 копійок, який існував на 00 год. 10 хв. 26 грудня 2024 року перед виконанням несанкціонованих операцій.

Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» списати нараховані за картковим рахунком ОСОБА_1 НОМЕР_1 заборгованість, яка виникла після здійснення несанкціонованих операцій 26 грудня 2024 року, а також нараховані на неї відсотки, пеню, штрафні санкції, суми комісій.

Рішення мотивовано тим, що позивач надала належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог. Перехід позивачкою за посиланням, яке надійшло їй у повідомленні не може вважатись сприянням втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Оскільки задоволення позову про зобов`язання списати заборгованість суперечитиме задоволеній вимозі про відновлення стану рахунку до рівня 3120,39 грн, суд вважав за необхідне зобов`язати відповідача списати заборгованість, яка виникла після здійснення несанкціонованих операцій 26 грудня 2024 року, а також нараховані на неї відсотки, пеню, штрафні санкції, суми комісій.

15 вересня 2025 року Шевченківським районним судом м. Харкова ухвалено додаткове рішення. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. Додаткове рішення мотивоване тим, що заявлені до стягнення витрати підлягають стягненню, з урахуванням складності справи, співмірності, доцільності та необхідності понесених позивачем витрат. Тому заяву позивачки належить задовольнити частково.

Не погодившись з рішенням суду Гринихина Т.Ю., яка діє в інтересах АТ КБ «Приватбанк» подала апеляційну скаргу на основне та додаткове рішення суду, в якій просила рішення суд скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та стягненні витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не дослідив повно обставини справи, ухвалив незаконне рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Операції щодо зняття коштів з рахунків позивача стали можливими виключно в результаті порушення позивачем своїх зобов`язань щодо захисту власних автентифікаційних даних, які й уможливили оспорювані перекази коштів. АТ КБ ПРИВАТБАНК було проведено службову перевірку якою встановлено, що особа, яка здійснила оспорювані клієнтом перекази мала доступ до паролю входу в акаунт Приват24 клієнтки ОСОБА_1 . Із наявних записів телефонних розмов з позивачкою встановлюється послідовність подій, яка свідчить про те, що: а) позивачка приймала участь у шахрайстві, ініційованому на платформі OLX; б) вона добровільно надала свої персональні дані третім особам; в) вона під впливом сторонніх осіб встановила на власний мобільний пристрій додаток, який забезпечив неправомірний доступ до її рахунку. Позивачка не забезпечила належний захист своїх даних та дозволила третім особам отримати доступ до свого пристрою. Крім цього тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту про скасування заборгованості (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших штрафних санкцій), що утворилися внаслідок несанкціонованих операцій від 04.01.2025 року. Витрати на професійну правничу допомогу стягнуту судом першої інстанції в сумі 15 000 грн є неспівмірними зі складністю даного спору, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, вказана сума є завищеною та не відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушена була понести сторона позивача у даній справі

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 та позивачка не з`явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується даними зворотного повідомлення про виклик у судове засідання та даними довідки про доставку повістки до через підсистему Електронний суд (т.1 а.с. 221-222).

18.03.2026 ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із відпусткою сімейними обставинами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія враховує, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції від 24.02.2026 ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах позивачки надала усні пояснення та з нею було узгоджено час та дату наступного судового засідання.

Оскільки представником ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують поважність причин неявки, судова колегія вважає зазначені нею причини неявик неповажними. Тому підстави для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи відсутні.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

18.03.2026 представник ОСОБА_2 , яка діє в інтерсах ОСОБА_1 подала клопотання про витребування у ПАТ «ВФ Україна» відомості щодо активності за телефонним номером + 72 у період часу: з 17:00 по 18:10 26.12.2024 р. щодо дати, часу, типу з`єднання (вхідні, вихідні дзвінки та SMS-повідомлення, в тому числі сервісних та службових, вихід в мережу Інтернет, GPRS-трафік), тривалості вхідних та вихідних телефонних з`єднань, з посиланням на ретранслятор та прив`язку до базових станцій, із зазначенням їх адрес, а також адреса місця перебування кожного із абонементів в момент кожного вхідного та вихідного телефонного з`єднання, із зазначенням типу з`єднання, ідентифікатора IMEI, з урахуванням нульових з`єднань вказаних абонентів, службових та сервісних СМС, номерів контрагентів по цих з`єднаннях, інформацію про власників абонентських номерів, якщо телекомунікаційні послуги надаються з оформленням договірних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач до суду першої інстанції вказане клопотання не подавав.

Відповідно до змісту норми ст. 83 ЦПК України усі докази позивач має надавати вчасно до суду першої інстанції. У скарзі не наведені поважні причини, з яких позивач не зміг вчасно надати до суду першої інстанції ті документи, які позивач вперше надав до суду в якості клопотання про витребування доказів.

Нормою частини 7 статті 81 ЦПК України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки представник не зазначив в чому полягала неможливість подання зазначених нею у клопотанні доказів до суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання. Тому його задоволені належить відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 має відкритий рахунок в банку НОМЕР_1 .

Згідно довідки про стан рахунку станом на 26.12.2024 01 год. 10 хв. залишок грошових коштів на рахунку складав 3120,39 26.12.2024 о 17:12 17:50, 17:53, 17:54, 17:55 відбулись операції, внаслідок яких були списані грошові кошти з рахунку позивача у загальному розмірі 151646,42 грн (а.с. 18).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002652 від 27.12.2024 до реєстру внесено відомості за заявою ОСОБА_1 від 26.12.2024 про заволодіння коштами останньої шахрайським шляхом із застосуванням електронно-обчислювальної техніки, а саме фішинг посилання та інтернет платформа «ОЛХ», заволоділа грошовими коштами на суму 150 000 грн (а.с.12).

На виконання ухвали суду від 03.06.2025 листом від 09.06.2025 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області повідомило, що досудове розслідування № 0002652 від 27.12.2024 триває, проводяться необхідні слідчі дії, наразі жодній особі не було повідомлено про підозру (а.с. 100).

13.01.2024 ОСОБА_1 звернулась з заявою до АТ КБ «Приват банк» в якому просила відновити баланс на картковому рахунку НОМЕР_1 до позитивного значення 3120,39 та не нараховувати відсотки та списання заборгованості по картці (а.с. 16-17)

14 лютого 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь ОСОБА_1 про відмову у поверненні коштів, що були списані 26 грудня 2024 року, з посиланням на те, що переказ коштів можливо здійснити лише за допомогою використання її фінансового телефону та іншої особистої інформації (а.с. 7-8).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).

ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та користувачем послуг банку, має поточний та кредитний рахунки.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що . 26.12.2024 о 17:38 26.12.2024 о 17:12 17:50, 17:53, 17:54, 17:55 відбулись операції, внаслідок яких були списані грошові кошти з рахунку позивача у загальному розмірі 151646,42 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002652 від 27.12.2024 до реєстру внесено відомості за заявою ОСОБА_1 від 26.12.2024 про заволодіння коштами останньої шахрайським шляхом із застосуванням електронно-обчислювальної техніки, а саме фішинг посилання та інтернет платформа «ОЛХ», заволоділа грошовими коштами на суму 150 000 грн.

На виконання ухвали суду від 03.06.2025 листом від 09.06.2025 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області повідомило, що досудове розслідування № 0002652 від 27.12.2024 триває, проводяться необхідні слідчі дії, наразі жодній особі не було повідомлено про підозру.

13.01.2024 ОСОБА_1 звернулась з заявою до АТ КБ «Приват банк» в якому просила відновити баланс на картковому рахунку НОМЕР_1 до позитивного значення 3120,39 та не нараховувати відсотки та списання заборгованості по картці

Листом від 14.02.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь ОСОБА_1 про відмову у поверненні коштів, що були списані 26 грудня 2024 року, з посиланням на те, що переказ коштів можливо здійснити лише за допомогою використання її фінансового телефону та іншої особистої інформації.

Співробітниками банку була проведена перевірка щодо шахрайських дій у відношенні позивачки та встановлено, що у клієнта банку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» був відкритий рахунок в банку НОМЕР_1 .

В ході перевірки встановлено, що з рахунуку НОМЕР_1 26.12.2024 о 17:12 17:50, 17:53, 17:54, 17:55 відбулись операції, внаслідок яких були списані грошові кошти з рахунку позивача у загальному розмірі 151646,42 грн

Успішний вхід до Приват24 клієнта банку ОСОБА_1 за 26.12.2024 зафіксовано з пристрою MOTO G32|MOTOROLA (imei:НОМЕР_2).

У користуванні клієнта ОСОБА_1 був мобільний пристрій MOTO G32|MOTOROLA (imei: НОМЕР_2 ).

АТ КБ «ПриватБанк» надало інформацію про результати проведеного службового розслідування. Службовою перевіркою встановлено, що пароль входу змінювався 2024-12-26 о 17:10:13 та 2024-12-26 о 17:37:43 з пристрою, який раніше використовувався MOTO G32|MOTOROLA (imei: НОМЕР_2 ) та IP-адреси, яка раніше використовувалася: 109.86.222.175.

Фінансовий номер клієнта не змінювався, вхід до акаунту здійснювався за правильного введення логіну та паролю (пароль в той момент не змінювався), що дає розуміння про розголошення вказаної інформації самим клієнтом.

Крім того, банком надано аудіозапис, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 повідомила представників банку про те, що шахраї знають всі її персональні дані, необхідні для входу до системи «Приват24».

З огляду на вказане, враховуючи наявні в матеріалах справи докази списання грошових коштів у особистому кабінеті у додатку Приват24 з належного позивачці пристрою, який раніше нею постійно використовувався - MOTO G32|MOTOROLA (imei: НОМЕР_2 ) та IP-адреси, яка раніше нею використовувалася: 109.86.222.175, колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_1 своїми діями або бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню сприяв незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу третій особі ініціювати платіжні операції від її імені.

Тому суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, суд апеляційної інстанції здійснює перерозподіл судових витрат за правилами ст. 141 ЦПК України.

Частина друга статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Додатковим рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2025 року було прийнято рішення про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивачки.

За змістом статті 270 ЦПК України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта та є його невід`ємною складовою, тому за наслідками скасування рішення суду належить скасувати і додаткове рішення від 15.09.2025.

З позивача на користь відповідача належить стягнути судовий збір сплачений при зверненні до суду апеляційної інстанції в розмірі 1 453,44 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2025 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) грн 44 коп.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2025 року - скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П. Пилипчук