ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 629/1072/25
Номер провадження 22-ц/818/378/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Харківського обласного центру зайнятості на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2025 року в складі судді Цендри Н.В. по справі № 629/1072/25 за позовом Харківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 , третя особа Державний навчальний заклад «Пологівський професійний ліцей» про стягнення надміру виплачених коштів,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року Харківським обласним центром зайнятості подано позов до ОСОБА_1 , третя особа Державний навчальний заклад «Пологівський професійний ліцей» про стягнення надміру виплачених коштів.

Позов мотивовано тим, що 08 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася за сприянням у працевлаштуванні до Лозівського міськрайонного центру зайнятості, де вона була зареєстрована як безробітна та наказом від 08 грудня 2022 року № HT221208 їй надано статус безробітної з 08 грудня 2022 року.

У заяві про надання статусу безробітного від 08 грудня 2022 року ОСОБА_1 зазначено, що вона не навчається на денній (очній) формі навчання.

Також її ознайомлено з відповідальністю за подання недостовірних даних і документів на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення.

Наказом від 02 березня 2023 року № HT230302 ОСОБА_1 призначена допомога по безробіттю залежно від страхового стажу від 6 до 12 років - 60% середньої заробітної плати (доходу) з 09 грудня 2022 року по 05 серпня 2023 року.

Наказом від 09 березня 2023 року № НТ230309 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з тим, що під час дії воєнного стану строк виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 90 днів. Наказом від 19 липня 2023 року № НТ230719 припинено реєстрацію безробітного з 19 липня 2023 року.

За результатами верифікації даних виявлено факт навчання за денною формою ОСОБА_1 в Державному начальному закладі «Пологівський професійний ліцей» з 01 вересня 2021 року по 25 січня 2023 року під час перебування на обліку в службі зайнятості.

ОСОБА_1 не проінформувала центр зайнятості про вказані обставини, що впливають на виплату матеріального забезпечення на випадок безробіття, що призвело до безпідставного отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 09 грудня 2022 року по 08 березня 2023 року у сумі 11885,95 грн.

Посилаючись на допущені порушення, Харківський обласний центр зайнятості просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача вищевказані кошти, а також понесені судові витрати.

10 березня 2025 року ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано недоведеністю її вини у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про факт навчання з метою незаконного отримання допомоги з безробіття.

Вказувала, за наслідком поданої Лозівською філією обласного центру зайнятості заяви від 23 жовтня 2023 року до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченому ст. 190 КК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були.

За наслідками розгляду заяви про притягнення її до кримінальної відповідальності була винесена довідка, згідно якої встановлено, що в фактах, викладених в заяві про притягнення до кримінальної відповідальності вбачаються цивільно-правові відносини.

04 березня 2025 року ДНЗ «Пологівський професійний ліцей» подано пояснення, в яких підтримало позовні вимоги Харківського обласного центру зайнятості щодо стягнення з ОСОБА_1 надлишково виплачених коштів.

В період навчання ОСОБА_1 виплачувалась стипендія щомісяця в порядку та розмірах, визначених чинним законодавством. ОСОБА_1 не повідомляла Заклад про свої наміри звернутися до Центру зайнятості за отриманням допомоги на безробіття, про факт отримання нею означеної допомоги, такої інформації з інших джерел до Закладу також не надходило.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2025 року у задоволення позовних вимог Харківського обласного центру зайнятості відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано до суду належних і допустимих документальних доказів того, що ОСОБА_1 у період перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітна поєднувала навчання на денній або дуальній формі здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти з роботою в силу приписів ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», а тому відсутні підстави вважати, що відповідач належала до категорії зайнятого населення. Саме по собі навчання відповідачки за денною формою в закладі освіти не є підставою для віднесення її до зайнятого населення, оскільки законом чітко встановлено, що особа має поєднувати таке навчання з роботою.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 24 червня 2025 року Харківський обласний центр зайнятості подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що отримання статусу безробітного передбачає готовність та здатність особи розпочати роботу, яка є підходящою, в тому числі за направленням центру зайнятості.

Згідно з пунктом 16 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (далі - Порядок), особам, які навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, а також особам, у яких відсутній страховий стаж, крім тих, що зазначені у частині другій статті 6 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, не може бути надано статус безробітного.

ОСОБА_1 дійсно навчалась на денній формі на бюджетній основі за професією «Кухар» в групі № 12/21 в ДНЗ «Пологівський професійний ліцей» з 01 вересня 2021 року по 25 січня 2023 року. У зв`язку з навчанням на денній формі на бюджетній основі у ДНЗ «Пологівський професійний ліцей» в період перебування на обліку в центрі зайнятості, Відповідач без шкоди для навчального процесу була неготова і нездатна приступити до будь-якої роботи, яка буде підходящою для неї відповідно до статті 46 Закону №5067 - VI, в тому числі за направленням центру зайнятості, та не мала права на отримання статусу безробітного.

Зазначення у поданій Відповідачем заяві про надання (поновлення) статусу безробітного недостовірних даних щодо свого навчання на денній формі навчання, є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю та призвело до надмірно виплачений коштів.

05 серпня 2025 року ОСОБА_1 подала відзив, в якому просила рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що позивачем не доведено вину застрахованої особи у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про навчання з метою незаконного отримання допомоги по безробіттю.

Вказувала, що відповідно до вимог чинного законодавства центр зайнятості перед призначенням виплат по безробіттю має проводити верифікацію отриманих даних (перевірку достовірності наданих особою відомостей).

Відповідно до Методики здійснення верифікації виплат по безробіттю, затвердженої Наказ Міністерства фінансів України 25 лютого 2021 року № 123, для здійснення верифікації виплат по безробіттю використовується інформація, одержана від суб`єктів надання інформації, зокрема від: Міністерства освіти і науки України - щодо навчання реципієнтів для здобуття вищої, фахової передвищої та професійної (професійно-технічної) освіти за денною формою навчання (дані Єдиної державної електронної бази з питань освіти).

Також, позивачем не обґрунтовано строк стягнення допомоги по безробіттю, а саме Харківський обласний центр зайнятості просить стягнути за період з 09 грудня 2022 року по 08 березня 2023 року виплачену допомога по безробіттю в сумі 11885,95 грн. Однак вона навчалась у ДНЗ «Пологівський професійний ліцей» з 31 серпня 2021 року по 25 січня 2023 року.

15 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» Харківським обласним центром зайнятості подано пояснення, відповідно до яких Законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття не передбачено проведення верифікації перед прийняттям рішення про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю та її виплати.

ОСОБА_1 умисно внесла недостовірні відомості щодо свого навчання до заяви про надання (поновлення) статусу безробітного з метою отримання допомоги по безробіттю, тому в її діях є ознаки недобросовісності, що є підставою для повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 11885 грн 95 коп.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Харківського обласного центру зайнятості на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Лозівського міськрайонного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 13,14).

Наказом Лозівського міськрайонного центру зайнятості від 08 грудня 2022 року № НТ221208 ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю (а.с.15).

Наказом Лозівського міськрайонного центру зайнятості від 09 березня 2023 року № НТ230309 відповідачці було припинено виплату допомоги по безробіттю.

Відповідно до довідки ДНЗ «Пологівський професійний ліцей», ОСОБА_1 дійсно навчалась в вказаному закладі на денній формі навчання, на бюджетній основі за професією «Кухар» в групі №12/21 в ДНЗ «Пологівський професійний ліцей» з 31 серпня 2021 року по 25 січня 2023 року (а.с. 19).

Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» за № 18 від 29 червня 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 дійсно навчалась на денній формі навчання, на бюджетній основі за професією «Кухар» в групі №12/21 в ДНЗ «Пологівський професійний ліцей» 01 вересня 2021 року наказ № 2-З-УДЗ від 31 серпня 2021 року по 25 січня 2023 року наказ №1-В-УДЗ від 25 січня 2023 року (а.с. 21).

За період з 09 грудня 2022 року по 08 березня 2023 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 11885,95 грн (а.с. 23).

Наказом від 01 вересня 2023 року № 894 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 » було вирішено вжити заходів по поверненню коштів у сумі 11885,95 грн, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 за період з 09 грудня 2022 року по 08 березня 2023 року (а.с.24).

Згідно частини 2 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування).

Відповідно до пункту 4 частини 2, частини 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані: протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про: виїзд за межі України; обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною 1 статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється за умов, що перелічені в частині 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення».

Пунктами 7, 7-1 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: невідвідування без поважних причин територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем прийняття ним рішення про таке відвідування; не підтвердження без поважних причин будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними, наміру перебування у статусі зареєстрованого безробітного протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем останнього підтвердження (відвідування) (під час дії надзвичайного або воєнного стану, карантину, у разі виникнення надзвичайної ситуації).

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття врегульовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон № 1533- ІІІ).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 1533-ІІІ загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону №1533-ІІІ виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: 1) працевлаштування безробітного; 2) поновлення безробітного на роботі за рішенням суду; 3) вступу до закладу освіти на навчання з відривом від виробництва; 4) відрахування із закладу освіти; 5) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; 6) набрання законної сили вироком суду про позбавлення волі безробітного або направлення його за рішенням суду на примусове лікування; 7) призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку; 8) призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості; 9) подання письмової заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 10) подання письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості; 11) зміни місця проживання; 12) закінчення строку їх виплати; 13) зняття з обліку за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про виплату допомоги по безробіттю (крім періоду дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб); 14) відмови безробітного від двох пропозицій підходящої роботи або від двох пропозицій проходження професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості, у тому числі осіб, які вперше шукають роботу та не мають професії (спеціальності); 15) відмови від роботи за спеціальністю, професією, набутою після професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості; 16) смерті безробітного.

Згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, умовою стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними. Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття.

Дана позиція узгоджується з постановами Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 802/1206/17-а, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/17820/17-ц (провадження № 61-45759св18), у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727св18

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Як вбачається матеріалах справи, ОСОБА_1 звертаючись до Харківського обласного центру зайнятості за призначенням допомоги по безробіттю, не вказала у ній відомості про навчання у ДНЗ «Пологівський професійний ліцей» на денній формі навчання, що було її обов`язком.

Враховуючи, що відповідачка набула статус безробітного, отримала допомогу по безробіттю, разом з тим навчалася за денною формою навчання та не повідомила центр зайнятості про вказану обставину, яка безпосередньо впливає на умови надання статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю, судова колегія вважає висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення коштів необґрунтованими.

Допомога по безробіттю ОСОБА_1 була нарахована за період з 09 грудня 2022 року по 08 березня 2023 року у розмірі 11885 грн 95 коп.

Зважаючи, що на час призначення допомоги ОСОБА_1 перебувала на навчанні ДНЗ «Пологівський професійний ліцей», то вона не мала право на отримання державної допомоги, а тому кошти отримані нею без достатньої правової підстави та підлягають стягненню в судовому порядку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову Харківського обласного центру зайнятості.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При звернення до суду з позовом Харківським обласним центром зайнятості сплачено 3028 грн судового збору, за подання апеляційної скарги 4542 грн (а. с. 1, 146).

Зважаючи, що позовні вимоги задоволено, судові витрати у розмірі 7570 грн підлягають стягненню ОСОБА_1 на користь Харківського обласного центру зайнятості.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Харківського обласного центру зайнятості задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Харківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 , третя особа Державний навчальний заклад «Пологівський професійний ліцей» про стягнення надміру виплачених коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Харківського обласного центру зайнятості (м.Харків, вул.Громадського Олега, буд.1-А ) безпідставно виплачену допомогу по безробіттю в розмірі 11885 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) грн 95 коп. та 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук