Провадження № 2/357/1065/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У жовтні 2025 року від представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до суду надійшов вищевказаний позов, в якому він просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість за кредитними договорами: 1) № 73854796 у розмірі 19 026,20 грн; 2) № 2119516 у розмірі 10 618,57 грн; 3) № 809960654 у розмірі 14 100,80 грн, а всього 43 745,57 грн, а також стягнути судові витрати.
В обґрунтування позову вказано, що між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. В подальшому від кредиторів до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату передано право вимоги до відповідача за вказаними договорами.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
20.10.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 24.11.2025.
У позовній заяві представник позивача просить суд про розгляд справи за його відсутності, відносно заочного розгляду не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Судом встановлено наступне.
06.11.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у кредит № 73854796, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 500 грн на 30 днів з кінцевим терміном повернення 05.12.2024 з процентною ставкою 0,5% на день, за понадстрокове користування кредитом - 2,70% в день, пеня - 2,70% в день, комісія становить 15% від суми, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 650 грн за умови дотримання 30-денного строку повернення кредиту.
Відповідно до п. 10.5.2. договору, якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом (його частиною) понад встановлений договором строк, у випадку невиконання позичальником умов договору, кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2. договору з першого дня понадстрокового користування кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування».
24.09.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2119516, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 1 000 грн на 30 днів з кінцевим терміном повернення 24.05.9024 з процентною ставкою 0,01% на день, за понадстрокове користування кредитом - 5% в день, пеня - 5% в день, комісія становить 10,21% від суми, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 1 105 грн за умови дотримання 30-денного строку повернення кредиту.
Відповідно до п. 18 договору, якщо сума позики, зазначена в п. 2 договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк позикодавець має право, у випадку невиконання позичальником умов договору, нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.
06.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з урахуванням додаткових угод від 14.11.2024, від 15.11.2024, від 16.11.2024, та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 908860654, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 4 000 грн на 30 днів з кінцевим терміном повернення 06.12.2024 з процентною ставкою 1% на день.
Розділом 12 договору передбачено стягнення неустойки за порушення позичальником умов договору у розмірі не більше половини суми кредиту.
В подальшому від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договорів факторингу (з урахуванням додаткових угоди та актів приймання-передачі реєстру боржників) перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами.
В матеріалах справи також містяться розрахунки заборгованості за кредитними договорами, графіки платежів, паспорти споживчих кредитів, платіжні доручення про перерахування коштів та договори факторингу разом з реєстрами приймання-передачі.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
З матеріалів справи вбачається, що позикодавці, надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договорами виконали, при цьому позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти з відсотками за користування кредитом, оскільки за ним рахується заборгованість.
Звертаючись до суду позивачем заявлено до стягнення:
1) за кредитним договором № 73854796 в розмірі 19 026,20 грн, з яких:
- 6 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 868,20 грн - сума заборгованості за процентами;
- 11 583 грн - сума заборгованості за пенею;
- 75 грн - сума заборгованості за комісією;
2) за договором позики № 2119516 в розмірі 10 618,57 грн, з яких:
- 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 120 грн - сума заборгованості за відсоткам;
- 6 198,57 грн - сума заборгованості за пенею;
- 300 грн - комісія за надання позики;
3) за кредитним договором № 809960654 в розмірі 14 100,80 грн, з яких:
- 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 8 100,80 грн - сума заборгованості за відсотками;
- 2 000 грн - неустойка.
Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріалами справи підтверджується видача кредиту ОСОБА_1 за кредитним договором № 73854796 в сумі 500 грн, а відповідно до задоволення підлягає сума в розмірі 1 385 грн, в тому числі: 500 грн - тіло кредиту; 405 грн - відсотки (500 х 2,7% х 30); 405 грн - пеня (500 х 2,7% х 30); 75 грн - комісія (500 х 15%). В задоволенні решти вимог про стягнення боргу за кредитним договором № 73854796 слід відмовити за недоведеністю.
Також, за договором позики № 2119516 матеріалами справи підтверджується видача кредиту ОСОБА_1 в розмірі 1 000 грн, а тому до задоволення підлягає сума в розмірі 4 102,10 грн, в тому числі: 1 000 грн - тіло кредиту; 1 500 грн - відсотки (1000 х 5% х 30); 1 500 грн - пеня (1000 х 5% х 30); 102,10 грн - комісія (1000 х 10,21%). В задоволенні решти вимог про стягнення боргу за договором позики № 2119516 слід відмовити за недоведеністю.
Слід зазначити, що наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованостей за вказаними кредитними договорами, надані позивачем, не є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують отримання кредитів, користування ними, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованостей.
Ці розрахунки із зазначенням конкретного розміру заборгованості є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в розрахунках, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказами наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.
Заборгованість за договором № 809960654 у розмірі 14 100,80 грн підлягає до стягнення судом у повному обсязі.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 1 355,94 грн.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 265, 268, 280, 282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договорами: 1) № 73854796 від 06.11.2024 у розмірі 1 385 грн; 2) № 2119516 від 24.09.2024 у розмірі 4 102,10 грн; 3) № 809960654 у розмірі 14 100,80 грн, та судовий збір у розмірі 1 355,94 грн.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А. Ю. Цуранов