УХВАЛА

13 квітня 2026 року м. Кропивницький

справа № 396/1428/23

провадження № 22-з/4809/45/26

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорова С. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Кропивницького апеляційного суду від 15.08.2025 та додаткової постанови Кропивницького апеляційного суду від 28.08.2025,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 15.08.2025 у справі № 396/1428/23 вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2025 скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволено частково. Суд стягнув з Акціонерного товариства «Українська залізниця на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з 01.01.2020 по 31.12.2022 в сумі 322 388,00 грн з утриманням з цієї суми установлених законодавством податків та зборів, а також відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн, в іншій частині вимог позивача відмовив.

Додатковою постановою Кропивницького апеляційного суду від 28.08.2025 у справі № 396/1428/23 в порядку розподілу судових витрат суд стягнув з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію за сплачений судовий збір в сумі 1 342,00 грн та компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 771,20 грн. Крім того, стягнув з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір в сумі 8 059,60 грн.

07.03.2026 до Кропивницького апеляційного суду звернувся ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Суліменко Тетяна Анатоліївна, із заявою про роз`яснення постанови Кропивницького апеляційного суду від 15.08.2025 та додаткової постанови Кропивницького апеляційного суду від 28.08.2025 щодо утримання обов`язкових податків та зборів з присуджених ОСОБА_1 коштів за вказаними судовими рішеннями.

Заяву обґрунтовано тим, що позивач звернувся до відповідача щодо добровільного виконання вказаних судових рішень, але з`ясувалося, що сторони по різному розуміють виконання в частині оподаткування присудженої заробітної плати, судового збору та витрат на правничу допомогу. Так з розрахунку заробітної плати за вересень 2025 року, наданого позивачу як додаток до листа Т4-4-04/1898 від 24.09.2025 вбачається, що відповідач здійснив оподаткування присуджених на користь позивача компенсацій судових витрат. Крім того, виплата суми недоплаченої заробітної плати, яка за рішенням суду становить 322388, оподаткована за ставкою судового збору 5%, замість ставки 1,5%, яка була чинною у ті періоди, коли відповідач заробітну плату не нарахував і не виплатив позивачу, але яку стягнув суд своїм рішенням.

Позивач вважає, що при здійсненні відрахувань з суми недоплаченої заробітної плати, боржник не звернув уваги, що до присуджених 322388 грн входять донарахування за період з 01.01.2020 по 31.12.2022 виконані помісячно і за період, коли за законом розмір військового збору для фізичних осіб складав не 5 %, а 1,5 %.

Наразі існує відкрите виконавче провадження, яке перебуває на виконанні у Печерському відділі державної виконавчої служби м. Київ, але зважаючи на те, що боржником є АТ «Укрзалізниця», то під час воєнного стану рішення суду не виконується.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09.03.2026 справу № 396/1428/23 витребувано із Добровеличківського районного суду Кіровоградської області.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 31.03.2026 питання про роз`яснення судових рішень у справу № 396/1428/23 призначено до розгляду на 13.04.2026.

У судове засідання 13.04.2026 особисто ОСОБА_1 не з`явився, натомість з`явився його представник - адвокат Суліменко Т. А., яка підтримала заяву.

Представник відповідача АТ «Українська залізниця» Васильєв С. В. заперечив поти задоволення заяви посилаючись на те, що відповідач виконував рішення суду добровільно відповідно до вимог закону, а також індивідуальних консультацій податкового органу з питань оподаткування.

Заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що у задоволені заяви про роз`яснення постанов суду апеляційної інстанції належить відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 в справі № 904/2526/18 зазначено: «роз`яснення судового рішення це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 233/3676/19 вказано: «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

У постанові Верховного Суду від 20.12.2023 у справі № 400/2839/22 (п. п. 35 37) зазначено: «Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання. У разі, коли судове рішення не відповідає вказаним критеріям, останнє підлягає роз`ясненню судом, який ухвалив вказане судове рішення за заявою учасника справи».

Звертаючись до суду апеляційної інстанції із заявою про роз`яснення постанови від 15.08.2025 та додаткової постанови від 28.08.2025, позивач вказав, що під час виконання цих судових рішень між стягувачем та боржником виник спір щодо оподаткування присуджених сум грошових коштів, а саме: застосування ставки військового збору у певному розмірі щодо присудженої постановою Кропивницького апеляційного суду від 15.08.2025 заробітної плати; оподаткування судового збору та витрат позивача на правничу допомогу.

Проте, згідно з абзацом 5 резолютивної частини постанови Кропивницького апеляційного суду від 15.08.2025, суд стягнув з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з 01.01.2020 по 31.12.2022 в сумі 322388,00 грн з утриманням з цієї суми установлених законодавством податків та зборів.

У мотивувальній частині цієї постанови суд вказав: «Справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону є роботодавець, однак суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що обов`язково вказує в резолютивній частині рішення (постанови Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 18.10.2024 у справі № 757/27799/21-ц, від 06.11.2024 у справі № 359/6714/23)».

Отже, суд зазначив, що зі стягуваної на користь позивача суми заробітної плати під час її виплати підлягають утриманню податки та збори, встановлені законом.

При цьому Кропивницький апеляційний суд, як суд загальної юрисдикції, вирішуючи спір про стягнення заробітної плати (трудовий спір), не вирішував питання про належні до сплати податки (їх нарахування, утримання та сплату), оскільки відповідно до п. 168.1.1 ст. 168 ПК України такі обов`язки покладено на роботодавця, як податкового агента. До того ж питання оподаткування не було предметом спору у цій справі та й загалом, вирішення податкових спорів не належить до юрисдикції загальних судів.

Подібний висновок викладено абзаці 2 п. 7.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2025 у справі № 990/317/23, а саме: «…Велика Палата Верховного Суду зауважує, що при вирішенні спору із стягнення винагороди за працю (заробітної плати) суд виходить із встановлених у справі обставин щодо розміру винагороди (заробітної плати), на отримання якої працівник має право відповідно до закону та/або умов трудового договору (контракту). Роботодавець із нарахованої працівнику винагороди (заробітної плати), в тому числі стягнутої за рішенням суду, як податковий агент в силу підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України зобов`язаний утримати й перерахувати до відповідного бюджету встановлену законом суму податку (обов`язкового платежу). Правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податку (обов`язкового платежу) із належної працівникові відповідно до умов трудового договору (закону) винагороди (заробітної плати) знаходяться у площині податкових, а не трудових відносин, а тому суд при вирішенні спору про стягнення винагороди (заробітної плати) не вирішує питання про належні до сплати податки (обов`язкові платежі)».

Саме тому суд у своїй постанові від 15.08.2025 вказав про те, що присуджена позивачу заробітна плата підлягає оподаткуванню, але не вказав конкретних видів податків та зборів, сум податкових платежів, які належить утримати та перерахувати до відповідного бюджету під час виконання рішення.

У резолютивній частині додаткової постанови Кропивницького апеляційного суду від 28.08.2025 суд вказав про стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію за сплачений судовий збір в сумі 1342 грн та компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14771,20 грн.

Таким чином, присуджуючи позивачу компенсацію його судових витрат, суд апеляційної інстанції нічого не зазначив про те, що сума компенсації підлягає оподаткуванню.

Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеному у постанові від 25.03.2025 у справі № 461/2729/22, згідно з яким «сума судового збору, яка відшкодовується особі за рішенням суду, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника, а тому у цьому випадку банк чи фінансова установа не виступає податковим агентом».

На думку колегії суддів апеляційного суду вказані постанови суду від 15.08.2025 та від 28.08.2025 у цій справі є логічними, ясними для сприйняття їх змісту та зрозумілими, не допускають варіативності їх тлумачення, яке б могло впливати на виконання.

Виконання боржником судових рішень на власний розсуд, за відсутності у судових документах будь-якої неясності, незрозумілості або двозначності, які б впливали на їх виконуваність, не може бути підставою для роз`яснення рішення.

У разі невиконання боржником рішення суду в добровільному порядку, воно підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

Звернуте до виконання рішення суду може бути роз`яснене судом, що його ухвалив, але за умови наявності для цього підстав, про які вказано вище за текстом цієї постанови.

Колегія суддів апеляційного суду звернула увагу на те, що у своїй заяві ОСОБА_1 повідомив: «На сьогоднішній день відкрито виконавче провадження, яке перебуває на виконанні у Печерському відділі державної виконавчої служби м. Київ».

При цьому порядок судового контролю за виконанням судового рішення регулюється нормами статей 447 453 ЦПК України.

Отже, з огляду на те, що в заяві про роз`яснення постанов Кропивницького апеляційного суду від 15.08.2025 та від 28.08.2025 позивач не обґрунтував того, в чому саме полягають недоліки судових рішень, які підлягають усуненню шляхом роз`яснення, підстав для задоволення заяви немає.Саме по собі невиконання або неповне виконання рішення суду боржником, про що фактично вказав у заяві стягувач, не може бути підставою для його роз`яснення через відсутність дефектів судових рішень.

Керуючись статтями 260, 271, 368 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судових рішень, постанови Кропивницького апеляційного суду від 15.08.2025 та додаткової постанови Кропивницького апеляційного суду від 28.08.2025, відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї ухвали складено 14.04.2026.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. І. Мурашка