Справа №949/412/26
У Х В А Л А

01 квітня 2026 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Тарасюк А.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Ковташа Василя Даниловича (ордер на надання правничої допомоги серії ВК №121586 від 09 березня 2026 року), звернулася в суд з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та просить:

- визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на нараховану та недоотриману пенсію в сумі 60504,38 грн.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти в розмірі 60504,38 грн. у порядку спадкування, що підлягали виплаті та були недоотримані за життя померлим ОСОБА_2 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у адміністративній справі №460/30638/22 від 01 грудня 2022 року.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, було встановлено, що позовну заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Відкриття провадження по справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом.

За змістом ст. 185 ЦПК України у випадку встановлення суддею невідповідності поданої позовної заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, він постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху, яка, з огляду на засади обов`язковості судових рішень, є обов`язковою для позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, наслідки, пов`язані з невиконанням вимог такої ухвали суду, несе сторона позивача.

Отже, ухвалою суду від 16 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху та наданий судом строк для усунення вказаних в ній недоліків тривалістю п`ять днів від дня вручення копії цієї ухвали.

Так, підставою залишення позовної заяви без руху послугувала її невідповідність вимогам п.п. 5, 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Зокрема, у вказаній ухвалі зазначено, що предметом позову є вимоги щодо визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування за законом, а саме на нараховану пенсію на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №460/30638/22 від 01 грудня 2022 року.

Однак позивачем до позову не було долучено документи у відповідності до вимог діючого законодавства, які б мали підтвердити факт нарахування саме такого виду пенсії та її розмір.

Крім того, в ухвалі зроблено посилання на доданий Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі №77199855, виданий 04 червня 2024 року, де значиться, що позивачем ОСОБА_1 отримано свідоцтво про право на спадщину, що відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , зокрема на пенсійні кошти за лютий 2023 року у розмірі 8982,78 грн., втім постанови про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на нараховану пенсію на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №460/30638/22 від 01 грудня 2022 року, в сумі 60504,38 грн. за період з 26 січня 2022 року по 31 січня 2023 року, до матеріалів позову не долучено та за обставинами, викладеними у позовній заяві, про її наявність не зазначено.

В ухвалі судом звернуто увагу позивача/представника позивача на роз`яснення, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, де зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Також зазначено, що відповідно до п. 3.3 Листа ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

До того ж, як зазначено у постанові КЦС ВС від 19 січня 2022 року в справі № 280/4/18, у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці) який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Судом також було здійснено посилання на норми ст.ст. 1222, 1261-165 ЦК України та зазначено, що позивач визначила як відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, не надаючи відомостей про існування інших спадкоємців.

З огляду на зазначене, позивачу необхідно було надати суду відомості, щодо кола осіб, які проживали/проживають та зареєстровані/були зареєстровані разом із спадкодавцем за життя на та час його смерті, або перебували на його утриманні, або належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Тобто позивачу необхідно було зазначити інформацію щодо наявності (відсутності) інших спадкоємців за заповітом чи за законом після смерті батька ОСОБА_2 та визначитись із суб`єктним складом учасників спірних правовідносин.

Вказана вище ухвала суду про залишення позовної заяви без руху отримана позивачем 21 березня 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, у вказаний термін цих недоліків не усунуто.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 року зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003).

Однак, протягом наданого судом строку, позивачем не подано суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 42 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

За змістом ч. 1 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, застосування відповідних процесуальних положень для позивача є передбачуваним, а тому відповідає принципу юридичної визначеності.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 року та "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007 року. У вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням національним законодавством, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд

Отже, повернення позовної заяви у разі не усунення у встановлений судом процесуальний строк недоліків позовної заяви не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд та доступ до правосуддя.

Разом з тим, суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на приписи ч. 7 ст. 185 ЦПК України, відповідно до яких повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, що у даному випадку свідчить про відсутність перешкод у доступі до правосуддя.

Керуючись ст.ст. 185, 352, 354 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання права власності вважати неподаною.

Позовна заява разом з доданими до неї документами позивачеві не повертається у зв`язку з їх поданням в електронній формі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Тарасюк А.М.