Провадження № 2/344/1823/26
У Х В А Л А

30 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.

за участю секретаря судового засідання Комуніцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання частково недійсними та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва на право власності на житло, -

В С Т А Н О В И Л А:

21.02.2023 позивачі звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якій просять :визнати недійсним та скасувати розпорядження МВК від 19 травня 1998 року № 163-р про приватизацію квартири АДРЕСА_1 в частині оформлення права спільної сумісної власності на 1/3 (6,2 кв. м) площі загального користування (коридору) на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; визнати недійсними та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 02 червня 1998 року на квартиру АДРЕСА_1 , видане Агентством по приватизації державного житлового фонду на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та технічний паспорт на зазначену квартиру, складений 12 грудня 1997 року, в частині включення у спільну сумісну власність даної квартири 1/3 площі загального користування (коридору).

12.01.2024 рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у позові відмовлено. Вказане рішення залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.04.2024.

03.12.2025- постановою Верховного Суду вказане рішення суду та постанову апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 30.12.2025 справу передано головуючій судді.

30.03.2025 від позивачів надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме доповнення таких вимогою : визнання договору купівлі-продажу кварти АДРЕСА_1 , що укладений між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ТОВ « Аукціонний центр Західний», недійсним, скасувати у Державному реєстрі речових прав запис про державну реєстрацію права власності за ТОВ « Аукціонний центр Західний» вказаної квартири.

Разом з тим, також 30.03.2025 подано заяву про залучення до участі в справі у якості співвідповідача ТОВ « Аукціонний центр західний».

30.03.2025- від позивачів надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якого згідно із Договором купівлі-продажу квартири від 28.10.2025 є ТОВ « Аукціонний центр Західний». В обґрунтування заяви, зокрема зазначено, що стало відомо, що під час нового розгляду справи стало відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 передали квартиру у власність ТОВ « Аукціонний центр Західний». З метою ефективного захисту прав позивачами подано заяву про зміну предмету позову, оскільки скасування лише рішення органу приватизації без скасування договору купівлі-продажу не поверне порушене право спільної власності співвласників будинку. Оскаржуване рішення органу приватизації є неправомірним і є першоосновою набуття права власності відповідачами на квартирою, а також підставою для укладення договору купівлі-продажу, то відповідно до ст. 203, 215 ЦК України у відповідачів було відсутнє право на відчуження квартири.

У зв`язку такими обставинами, так як відповідачі подали квартиру, вважають за необхідне вкотре одати заяву про забезпечення позову.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку:

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується шляхом :

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій інших осіб, які за час розгляду справи можуть продати, знищити чи знецінити майно, тощо.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Слід зазначити, що жодних актуальних даних, зареєстрованого права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, квартиру АДРЕСА_1 до заяви про забезпечення позову на момент її подання, суду не надано, таких також не місять матеріали справи.

Долучений витяг з Державного реєстру речових прав датований ще 28.10.2025, що не може вважатись належним.

Крім цього, заява про залучення до участі у справі співвідповідача ТОВ « Аукціонний центр Західний» та заява про збільшення позовних вимог подана лише 30.03.2026 та згідно нормами цивільно-процесуального законодавства підлягає вирішенню в підготовчому засіданні, так як справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи з правової оцінки доводів сторони заявників (позивачів), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що така відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст.ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

У заяві ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання частково недійсними та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва на право власності на житло, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Сторони, яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм цієї ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повна ухвала 30.03.2026.

Суддя Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.