ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2299/26 Справа № 216/3867/25 Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

сторони:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року, яке ухвалено суддею Алексєєвим О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 17 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ

В травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики №77948353. Відповідач умови договору не виконала, кредитні кошти у передбачені строки не повернула. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором.

Крім того, 09 листопада 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики №. Відповідач умови договору не виконала, кредитні кошти у передбачені строки не повернула. 24 листопада 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищевказаним договором.

Також, 07 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №05651-11/2021. Відповідач умови договору не виконала, кредитні кошти у передбачені строки не повернула. 21 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21092022, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором.

У зв`язку з вищезазначеним, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 79 129,75 грн, а також сплачений судовий збір.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №/1 від 09 листопада 2021 року в розмірі 22 740,00 грн, яка складається з: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 740,00 грн - сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором №05651-11/2021 від 07 листопада 2021 року у розмірі 13 455,00 грн., з яких: 3 900,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 9 555,00 грн - сума заборгованості за відсотками;

за договором позики №77948353 від 19 листопада 2021 року у розмірі 42 934,75 грн, з яких: 14 652,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 282,75 грн - сума заборгованості за відсотками,

а всього 79 129,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 3 028,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «ФК «ЄАПБ» у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду щодо укладення кредитних договорів в електронній формі є необґрунтованими. Відповідач не заперечує можливість підписання будь-якого договору одноразовим ідентифікатором, як того вимагає Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закон України «Про електронну комерцію». Однак посилається, що у матеріалах справи відсутні оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація чи проходила особа, яка нібито укладала кредитних договір ідентифікацію, як це передбачено законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутні докази вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладенні договору.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено (не надано виписки за картковими рахунками) факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідача (факт укладення договору кредиту) та наявність заборгованості на момент звернення до суду з позовом, у зв`язку з чим позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Отже, виходячи з наведеної умови договору, надання позики здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта. А з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Матеріали справи не містять доказів підтвердження належності електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме відповідачеві, як і доказів належності відповідачеві номера телефону, на який направлений цифровий ідентифікатор.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Разом із тим, позивачем ТОВ «ФК «ЄПАБ» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договорами, а відповідач ці кошти отримав.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що надані позивачем витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу не містять підпису сторін фактору та клієнта, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника за договорами. Безпосередньо реєстрів боржників до договорів факторингу, з якого вбачалося би право вимоги за кредитними договорами до відповідача, позивачем надано не було.

Також звертає увагу, що проведені позивачем розрахунки заборгованості не відповідають вимогам закону, оскільки проценти нараховані після закінчення терміну кредитування, не можуть бути стягнуті.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року залишити без змін.

Зазначає, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Під час укладення договорів апелянтом вчинено ряд дій без здійснення яких договори були б не укладеними, що в свою чергу підтверджує укладання вказаних договорів в електронній формі.

У відповідності до умов Договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Позивачем доведено факт укладання відповідачем Договору в електронній формі та підписання Договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими. Апелянтом не спростовано обставин отримання та використання кредитних коштів та розміру заборгованості, зазначених у наданих позивачем розрахунках, які узгоджуються зі змістом договорів, а отже є належними доказами наявності заборгованості за кредитами.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідачки не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено електронний договір позики №77948353. За умовами договору відповідач отримала позику у розмірі 14 652,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день.

Відповідно до довідки ТОВ "ФК "ФІНЕКСПРЕС" від 14 жовтня 2025 року 19 листопада 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було здійснено переказ коштів у розмірі 14 652,00 грн, отримувачем є ОСОБА_1 , номер карти № НОМЕР_1 , яку зазначено у договорі позики.

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. Договору).

28 липня 2021 року було укладено Додаткову угоду №2 до Договору факторингу №14/06/21.

27 жовтня 2023 року було укладено Додаткову угоду №12 до Договору факторингу №14/06/21.

Позивачем було проведено плату за відступлення права вимоги згідно з Додатковою угодою №12 від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року.

Згідно з витягом з реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №77948353 (запис в реєстрі 18283).

09 листопада 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено електронний договір надання позики, в тому числі фінансового кредиту №/1 (заявка - анкета №3891690 від 09 листопада 2021 року), відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн строком користування на 29 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,4% за один день. Термін дії договору - 3 роки. Одноразовий пароль 1r1d6g був направлений на номер телефону - НОМЕР_2 , який було зазначено відповідачем у заявці - анкеті №3891690 від 09 листопада 2021 року. Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту.

На виконання умов договору цього ж дня відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 3 000,00 грн, шляхом перерахунку на її картку № НОМЕР_1 , яку вона зазначила в заявці-анкеті, за допомогою сервісу онлайн платежів iPay.ua.

Відповідач зобов`язалася повернути суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів, проте свої зобов`язання перед кредитором не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість.

24 листопада 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ІНФІНАНС» укладено договір факторингу №24/11-22, за умовами якого до позивача перейшло право грошової до боржників за кредитними договорами, у тому числі до відповідача за договором надання позики №/1. Позивачем було проведено плату за відступлення права вимоги згідно з Договором факторингу №24/11-22 від 24 листопада 2022 року.

Згідно з витягом з реєстру боржників від 24 листопада 2022 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №/1 (запис в реєстрі 3775).

07 листопада 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №05651-11/2021. За цим договором товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3 900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 547,5% річних від суми кредиту в розрахунку 1,50% на добу.

На виконання умов договору цього ж дня відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 3 000,00 грн, шляхом перерахунку на її картку № НОМЕР_1 за допомогою сервісу онлайн платежів iPay.ua.

Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала. У строки, передбачені договором, кредит та проценти за його користування не сплатила.

21 вересня 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21092022, за умовами якого до позивача перейшло право грошової до боржників за кредитними договорами, у тому числі до відповідача за договором №05651-11/2021. Позивачем було проведено плату за відступлення права вимоги згідно з Договором факторингу №21092022 від 21 вересня 2022 року.

Згідно з витягом з реєстру боржників від 21 вересня 2022 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №05651-11/2021 (запис в реєстрі 5730).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №77948353 від 19 листопада 2021 року, який надано ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» станом на 28 жовтня 2023 року заборгованість складає 42 934,75 грн, з яких: 14 652,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 282,75 грн - сума заборгованості за відсотками.

Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованість відповідача становить:

- за договором позики №77948353 від 19 листопада 2021 року - 42 934,75 грн, з яких: 14 652,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 282,75 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за договором надання позики №/1 від 09 листопада 2021 року - 22 740,00 грн, з яких: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 740,00 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за договором №05651-11/2021 від 07 листопада 2021 року заборгованість складає 13 455,00 грн, з яких: 3 900,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 9 555,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював.

Договори факторингу, внаслідок укладення яких позивач набув права вимоги до відповідача у справі, є чинними та перед судом заінтересованими особами питання про визнання їх недійсними не порушувалося.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив з факту доведеності та обґрунтованості позовних вимог, а також факту отримання позичальником кредитних коштів за кредитними договорами та неналежного виконання зобов`язання позичальником в частині повернення кредитів та сплати відсотків за їх користування й права позивача, у зв`язку з цим, вимагати від відповідача повернення заборгованості за кредитним договором.

Аналізуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції встановивши, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитних договорів №77948353 від 19 листопада 2021 року, №/1 від 09 листопада 2021 року, №05651-11/2021 від 07 листопада 2021 року з первісними кредиторами, порушення нею взятих на себе зобов`язань, ознайомлення і згода відповідача з умовами цих договорів, дійшов висновку про набуття позивачем права вимоги до відповідача за цими договорами. Відповідачем порушувались умови кредитних договорів, кошти на повернення кредитів не сплачувались, що призвело до виникнення заборгованості.

Договори факторингу, внаслідок укладення яких позивач набув права вимоги до відповідача у справі, є чинними та перед судом заінтересованими особами питання про визнання їх недійсними не порушувалося.

Обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами №/1 від 09 листопада 2021 року, №05651-11/2021 від 07 листопада 2021 року, №77948353 від 19 листопада 2021 року знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Також судом не прийняті доводи відповідачки про недоведеність факту видачі кредиту та розміру заборгованості за кредитними договорами №/1 від 09 листопада 2021 року, №05651-11/2021 від 07 листопада 2021 року, №77948353 від 19 листопада 2021 року, оскільки повністю спростовуються письмовими доказами у справі і доказів зворотнього відповідачкою не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно ч. ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповвідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується наступним.

Так, основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.11.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № . Договір позики підписано шляхом підписання одноразовим ідентифікатором Акцепту оферти від 09.11.2021 на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № від 09.11.2021.

Згідно договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основним умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договору. (а.с. 22).

Всі інші умови які визначають порядок і умови надання Товариством грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення та належного виконання умов договору та електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і позичальником викладені у Паспорті споживчого кредиту, з якими ознайомилася ОСОБА_1 до укладення договору та підписала його (а.с. 26).

Відповідно квитанції за сплату №118841965 від 09.11.2021 року на картку платника НОМЕР_1 зараховано 3 000 грн. за допомогою сервісу онлайн платежів iPay.ua.

24.11.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.11.2022 до договору факторингу № 24/11-22, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 740 грн, з яких: 3 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом та 19 740,00 грн - заборгованість за відсотками.

Крім того, 19.11.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено електронний договір позики №77948353 на підставі якого, відповідачка отримала кредит у розмірі 14652,00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99% (фіксована) на день. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою становить 2,7% на день.

Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджених умовах договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Договір позики підписано електронним підписом позичальника.

Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідачка також погодилася, що до моменту підписання договору позики вивчила цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, йому зрозумілі.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно довідки ТОВ "ФК "ФІНЕКСПРЕС" від 14 жовтня 2025 року 19 листопада 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було здійснено переказ коштів у розмірі 14 652,00 грн, отримувачем є ОСОБА_1 , номер карти № НОМЕР_1 , яку зазначено у договорі позики.

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. Договору).

28 липня 2021 року було укладено Додаткову угоду №2 до Договору факторингу №14/06/21.

27 жовтня 2023 року було укладено Додаткову угоду №12 до Договору факторингу №14/06/21.

Позивачем було проведено плату за відступлення права вимоги згідно з Додатковою угодою №12 від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року.

Згідно з витягом з реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №77948353 (запис в реєстрі 18283).

Згідно з наданим розрахунком заборгованість за договором позики №77948353 від 19 листопада 2021 року становить 42 934,75 грн, з яких: 14 652,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 282,75 грн - сума заборгованості за відсотками.

07 листопада 2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №05651-11/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно п. п. 1.1 п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3 900,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно п.п. 1.7. п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Товариства. Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансовго кредиту Товариства. (п. 6.7 Договору).

21.09.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21092022 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №21092022 від 21.09.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 455,00 грн., з яких: 3 900,00 грн - заборгованість за основним боргом та 9 555,00 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст. 1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Аналогічні положення містить ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 202, 205, 207, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливістю спірних правовідносин у даній справі є укладання договору про надання споживчого кредиту через інформаційно-телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток. З урахуванням даної обставини, застосуванню підлягають наступні положення законодавства.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

Порядок укладення електронного договору передбачений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір позики №77948353 від 19.11.2021 року, Кредитні договори № від 09.11.2021 та № 05651-11/2021 від 07 листопада 2021 року укладені за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариств - позикодавців шляхом ідентифікації позичальника із зазначенням ним своїх персональних даних, та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такі договори прирівнюються до договорів, укладених в письмовій формі.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитні договори відповідачкою не укладалися колегія суддів відхиляє, та звертає увагу на наступне.

Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення.

Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб- сторінці (далі -«електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта.

У момент введення коду на Сайті Товариства Клієнт направляє Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду договір вважається підписаним.

Отже, слід дійти висновку, що для укладання договору необхідно здійснити певну послідовність дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору.

Сторони узгодили розмір кредиту, строки та умови користування коштами, у договорі передбачено умови та строки нарахування відсотків та відповідальність сторін за невиконання та неналежне виконання умов договору, що свідчить про ознайомлення Позичальника зі всіма істотними умовами договору та про наявність волі Відповідача для укладення кредитного договору в електронній формі на погоджених умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підписавши договір, Позичальник посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

Отже, з огляду на викладене, та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, між Товариством та Клієнтом, був укладений та підписаний.

Апеляційний суд зауважує, що посилання апелянтки на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів отримання нею кредитних коштів від Первісних кредиторів є помилковими та безпідставними, оскільки факти їх надання підтверджуються наявними у матеріалах справи договорами позики та кредитним договором, які є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів. При цьому вимог щодо визнання зазначених правочинів недійсними чи встановлення факту їх неукладеності до суду заявлено не було. Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі.

Крім того, заперечуючи отримання кредитних коштів, відповідачкою не спростовано, що банківський рахунок та банківська карта, інформація про які міститься в наданих позивачем документах відповідачці не належать.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості наданий позивачем є неналежним доказом та не має прийматися судом до уваги, адже, належних та допустимих доказів, які спростовують інформацію викладену у розрахунках заборгованості ОСОБА_1 суду також не подано.

Слід наголосити на тому, що Верховним Судом у постанові від 07.06.2023 по справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22), наголошено, що «заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».

У постанові від 02.10.2020 по справі № 911/19/19, Верховним Судом наголошено, що якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Тобто, в даному випадку, якщо відповідач не погоджується з відповідними розрахунками заборгованості за договорами позики та кредитним договором, він має право подати контррозрахунок.

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги Товариства, зокрема контррозрахунок заборгованості, ОСОБА_1 не надано.

Отже, зазначена заборгованість підтверджуються з огляду на наявні докази в матеріалах справи, які не спростовані належним чином, зокрема розрахунками заборгованості за договорами та відповідними копіями вищезазначених договорів, в яких відображаються всі істотні умови такого виду договору та договорами факторингу з відповідними додатками.

У вищезазначених договорах передбачені всі істотні умови такого виду договору відповідно до вимог законодавства. У договорах вказані сума кредиту, строк надання кредиту, відсоткова ставка та її вид, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, право дострокового виконання зобов`язань за договором та його умови. Відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

Щодо наведених доводів апеляційної скарги щодо відступлення права вимоги, слід зазначити, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором.

Таким чином, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

В даному випадку суду першої інстанції було надано копії витягів з договорів факторингу, акти прийому-передачі реєстру боржників, витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, що в свою чергу підтверджує та дозволяє дійти висновку, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержав від первісних кредиторів право вимоги по заборгованості відповідача.

Крім того, слід наголосити на тому, що договори факторингу укладені між первісним кредитором та відповідачем, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку також недійсними не визнані, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Тобто, не надання суду першої інстанції окремо визначеного додатку до договорів факторингу не може слугувати підставою для відмови в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

При цьому закон не містить конкретного переліку таких доказів.

Ні положення статті 512 ЦК України, ні положення статті 517 цього Кодексу не пов`язують факт виникнення у нового кредитора правових вимог у зобов`язанні з передачі документів, які засвідчують правові вимоги, що передаються, і так само не передбачають зобов`язань первісного кредитора передавати новому кредиторові оригінали таких документів.

Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 року у справі № 910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні [...], а не документи, що засвідчують права, які передаються.

Відповідно до частини 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

З метою мінімізації та недопустимості розкриття відомостей щодо інших боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» разом з поданою позовною заявою надано витяги з Реєстру боржників, які є додатками до укладених Договорів факторингу, що відображає інформацію про відступлення права вимоги щодо конкретного боржника та номеру відповідного договору.

Відповідно до частини 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Крім того, слід зауважити, що вказаний документ є саме витягом, тобто частиною документу, яка відображає інформацію саме щодо конкретного боржника та номеру кредиту для мінімізації та недопустимості розкриття відомостей щодо інших боржників.

Слід зауважити, що у відповідності до положень ЦПК України, якщо у суду є сумніви щодо конкретного доказу, він має змогу витребувати у позивача оригінал такого документу.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавався недійсним.

Враховуючи, що відповідач не оспорив зазначені вище договори, не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується.

Отже, відповідні договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому вони підлягають до виконання.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВС, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не приймаються колегією суддів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки вищезазначеної заборгованості за кредитними договорами, розмір якої нею не спростовано в суді апеляційній інстанції.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6Конвенціїпрозахист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: