УХВАЛА

30 березня 2026 року

м. Київ

справа № 743/844/24

провадження № 61-1923ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки у порядку спадкування за законом.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1410 га, кадастровий номер :03:001:0430, місце розташування: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 0355590, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 501. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

13 лютого 2026 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просить постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року скасувати, рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2026 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано надіслати до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин для його поновлення та наданням відповідних доказів, а також документ, що підтверджує доплату судового збору, у встановлених законом порядку і розмірі. Зазначено строк виконання ухвали суду, попереджено про наслідки її невиконання.

1. У наданий судом строк заявник направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 05 березня 2026 року, в яких порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду. На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки він уже звертався до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у визначений законом строк, проте ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року (провадження № 61-12263ск25) його касаційну скаргу було повернуто з підстав, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України. Наразі причини, які стали підставою для повернення касаційної скарги, усунуто і 13 лютого 2026 року заявник повторно подав касаційну скаргу.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третійстатті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.

2. Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень статті 41 Конституції України у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник указує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

3. У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує клопотання про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України суд касаційної інстанції, вирішуючи питання про зупинення виконання чи дії судового рішення, враховує необхідність у цьому, зокрема, ймовірність утруднення повороту виконання судового рішення у випадку його скасування, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для такого зупинення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.

Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції слід відмовити, так як не наведено жодних обґрунтованих підстав, за наявності яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення та не надано доказів на підтвердження заявленого клопотання, які б підтверджували реальну необхідність у такому зупиненні. Саме по собі оскарження судового рішення у касаційному порядку не свідчить про наявність підстав для зупинення виконання останнього. Крім того, оскарженою постановою суду апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позову, а тому таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарженняпостанови Чернігівського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки у порядку спадкування за законом за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року.

Витребувати з Ріпкинського районного суду Чернігівської області цивільну справу № 743/844/24.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року відмовити.

Ухвалу про відкриття касаційного провадження надіслати особі, які подали касаційну скаргу, а також іншим учасникам справи із копіями касаційних скарг та доданих до них документів.

Роз`яснити учасникам справи № 743/844/24право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 22 квітня 2026 року.

До відзиву необхідно додати докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник