Єдиний унікальний номер 142/81/26
Номер провадження 2/142/275/26
13 квітня 2026 року с-ще Піщанка
Піщанський районний суд Вінницької області
головуючого судді Гринишиної А.А.
секретаря судового засідання Шевчука Р.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Піщанка Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін
цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №71542921 від 08.03.2025 року та №8351595 від 27.05.2025 року, -
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2026 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 30 січня 2026 року було направлено запит до Піщанської селищної ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1
16 лютого 2026 року на адресу суду від Піщанської селищної ради надійшла відповідь за вих. № 338 від 05 лютого 2026 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 17 лютого 2026 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження в даній цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено по цивільній справі судове засідання, яке востаннє відкладено на 11 год. 00 хв. 13 квітня 2026 року.
Ухвалою суду від 13 квітня 2026 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №71542921 від 08.03.2025 року та №8351595 від 27.05.2025 року.
Представник позивача Ткаченко Ю.О. в судове засідання 13 квітня 2026 року не з`явився, проте в матеріалах справи наявне її клопотання, відповідно до якого, вона просить суд розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в жодне судове засідання, в тому числі 13 квітня 2026 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, оскільки викликався до суду шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, які повернулись до суду з відміткою працівника поштового зв`язку про відсутність адресата відповідача за встановленою судом зареєстрованою адресою проживання. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
При цьому суд враховує, що відповідно до положень п. 1, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.
Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
На підставі наданих суду письмових доказів, досліджених у судовому засіданні, встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи 39861924) як Кредитодавцем та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) як Позичальником укладено договори про надання коштів у кредит № 71542921 від 08 березня 2025 року та № 8351595 від 27 травня 2025 року.
Судом установлено, що 16 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 43311346) укладено договір факторингу № 16/10/25, відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за зазначеними кредитними договорами. Відповідно до пункту 2.1.3 цього договору перехід права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги. Згідно з реєстрами прав вимоги № 16/10/25-02 та № 16/10/25-01 від 16 жовтня 2025 року право вимоги до відповідача за договором № 71542921 визначено у сумі 19 547,00 грн, а за договором № 8351595 у сумі 26 054,01 грн, із розподілом за складовими заборгованості, зазначеним у відповідних витягах з реєстрів.
Щодо договору № 71542921 від 08 березня 2025 року судом установлено, що його умовами передбачено надання кредиту у сумі 11 000,00 грн строком на 30 днів із процентною ставкою 0,5 відсотка щоденно на залишок заборгованості та комісією у розмірі 15 відсотків від суми кредиту. У разі порушення строків повернення кредиту передбачено нарахування 4 відсотків за кожен день понадстрокового користування кредитом. Надалі між сторонами укладено додаткові угоди про пролонгацію строку кредитування та зміну процентної ставки, що підтверджується відповідними електронними документами.
Встановлено, що договір та додаткові угоди підписані відповідачем шляхом використання одноразових ідентифікаторів, надісланих на зазначену нею електронну адресу, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Ідентифікація особи здійснювалася за допомогою системи BankID Національного банку України.
Кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором, перерахувавши 08 березня 2025 року грошові кошти у сумі 11 000,00 грн на банківський картковий рахунок відповідача через Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС», що підтверджується електронною платіжною інструкцією та довідкою платіжної установи. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 19 547,00 грн.
Щодо договору № 8351595 від 27 травня 2025 року судом установлено, що відповідачу надано кредит у сумі 7 000,00 грн строком на 360 днів із процентною ставкою 0,95 відсотка щоденно та комісією 17,25 відсотка від суми кредиту. У разі порушення строків повернення передбачено сплату неустойки у розмірі 350 грн за кожен день прострочення. Договір укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що підтверджується матеріалами справи.
Кредитодавець перерахував 27 травня 2025 року грошові кошти у сумі 7 000,00 грн на банківський картковий рахунок відповідача через зазначену платіжну установу, що підтверджується електронною платіжною інструкцією та довідкою про виконання платіжної операції. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору утворилася заборгованість у розмірі 26 054,01 грн.
Суд враховує, що відповідно до статей 205 та 207 Цивільного кодексу України договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають можливість підписання електронного правочину одноразовим ідентифікатором, що є належним способом електронного підпису.
Крім того, відповідно до законодавства у сфері платіжних послуг документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа, у зв`язку з чим надані платіжні інструкції та довідки платіжної установи є належними та допустимими доказами перерахування грошових коштів відповідачу.
Таким чином, право вимоги за договорами № 71542921 від 08 березня 2025 року та № 8351595 від 27 травня 2025 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», а відповідач належним чином зобов`язання за вказаними договорами не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у визначених розмірах.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФМ», ні на рахунки Первісного кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Правовідносини, які склалися між сторонами регулюються ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
В статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
В частинах 1 та 2 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
В частині 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому мається на увазі, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В частині 2 статті 615 ЦК України вказано, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
З положень статті 628 ЦК України слідує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Норми статті 629 вказують, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд також керується ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а тому заборгованість, що виникла, слід стягнути з нього в примусовому порядку.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договорами про надання коштів у кредит № 71542921 від 08 березня 2025 року та № 8351595 від 27 травня 2025 року, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Позивач, який набув право грошової вимоги на підставі договору факторингу як правонаступник первісного кредитора, обґрунтовано заявив вимоги про стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує, що відповідно до статті 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір із застосуванням коефіцієнта 0,8 у розмірі 2?662,40 грн.
Крім того ТОВ «Фінпром Маркет» понесло витрати в сумі 4 500,00 грн. на професійну правничу допомогу адвоката «Ткаченко Юлії Олегівни» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, що підтверджується витягом з акту про приймання-передачі наданої правничої допомоги №6-ФП від 23.10.2025 року.
Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 536, 551, 598, 599, 610, 615, 628, 629, 630, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 141, 223, 258, 259, 263, 264, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №71542921 від 08.03.2025 року та №8351595 від 27.05.2025 року, задовольнити.
Відповідачу, який не з`явився в судове засідання копія заочного рішення направити в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 13 квітня 2026 року.
Сторони по справі:
відповідач ОСОБА_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Суддя: