Справа № 487/2271/26
Провадження № 2/487/2082/26
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2026 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Сухаревич З.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Управління комунального майна Миколаївської міської ради, третя особа: Будинковий комітет самоорганізації населення по вул. Громадянська, буд. 44А «Ніка» про визнання права на приватизацію без надання копії ордера на житлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2026 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Управління комунального майна Миколаївської міської ради, третя особа: Будинковий комітет самоорганізації населення по вул. Громадянська, буд. 44А «Ніка» про визнання права на приватизацію без надання копії ордера на житлове приміщення.

25 березня 2026 року вказана позовна заява передана судді Сухаревич З.М.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна відповідати вимогам ст.ст. 175,177 цього Кодексу.

Вивчивши позовну заяву, судом встановлено, що позивачем у порушення вимог вказаних статей не зазначено обставини, якими обґрунтовані позовні вимоги, а саме щодо невизнання відповідачами її права на приватизацію без надання копії ордера на житлове приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із цих законодавчих положень слідує, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до суду, має зазначити в позовній заяві: хто порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Питання приватизації житла регулює Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до частини першої та третьої статті 8 якого приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Порядок передачі, зокрема, жилих приміщень у гуртожитках, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначає Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення) Затверджене Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396.

Відповідно до пункту 17 вказаного Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 вказаного Положення визначено перелік документів, які подає громадянин.

Відповідно до п. 23 Положення, орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Відповідно ст.ст. 10,11 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

За змістом наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатися таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді.

Однак позивач не зазначає, чи зверталась вона до органу приватизації із відповідною заявою, результати розгляду заяви та не надає відповідні докази. Також позивач не зазначає підстави звернення до суду поза встановленою законом процедурою приватизації.

З викладеного позивачем обґрунтування позову не вбачається порушення прав позивача, яке може полягати у формі відмови та/або бездіяльності відповідача у здійсненні особою права на приватизацію житлового приміщення.

Суд звертає увагу, що відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові [див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)].

Враховуючи наведене, позивачу слід визначитися з тим, які її права порушені, невизнані або оспорені, і відповідно до цього визначитися із способом захисту цих прав.

Таким чином, позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно зі ст.185 ч.1 ЦПК України, позовна заява, яка подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Отже, зазначену заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк на усунення вищевказаних недоліків.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні уточненої позовної заяви з виправленими недоліками.

Керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Управління комунального майна Миколаївської міської ради, третя особа: Будинковий комітет самоорганізації населення по вул. Громадянська, буд. 44А «Ніка» про визнання права на приватизацію без надання копії ордера на житлове приміщення залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви в зазначений строк та роз`яснити, що інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1412/.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: З.М. Сухаревич