УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01 квітня 2026 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Нор Н.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про про розірвання шлюбу.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 30.03.2026 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків терміном десять днів з моменту отримання копії ухвали з урахуванням вимог, викладених у даній ухвалі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з довідки про доставку, документ було доставлено до електронного кабінету: 30.03.2026 року.

Позивачем на виконання ухвали Личаківського районного суду міста Львова від 30.03.2026 року долучена заява в якій вказує що відповідач є громадянином Республіки Польща та на території України постійно не проживав, перебував лише тимчасово. Вона є громадянкою України та постійно проживає на території України, у м. Львові, де знаходиться центр її життєвих інтересів. Подружні відносини між нею та відповідачем фактично припинені у 2023 році, спільне проживання та господарство не ведеться, місце перебування відповідача їй невідоме. Розгляд справи судом України є необхідним для забезпечення ефективного захисту її прав, оскільки інший спосіб захисту є ускладненим або фактично відсутній. Вона не маю фактичної можливості звернутися до суду Республіки Польща через значні фінансові витрати, необхідність перебування за кордоном, мовний бар`єр та відсутність правової допомоги на території іншої держави. Звернення до суду іноземної держави є для неї об`єктивно ускладненим, що позбавляє її можливості ефективно реалізувати право на судовий захист. Іншого ефективного способу захисту свого права вона не маю.

Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно із ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) (ч. 9 ст. 28 ЦПК України).

Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні (ч. 10 ст. 28 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Встановлено, що позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, який є громадянином Республіки Польща із вимогами про розірвання шлюбу.

Оскільки, відповідач є громадянином іншої держави, процесуальні питання пов`язані з вирішення цього спору регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Під час відкриття провадження у справі з іноземним елементом обов`язком суду є з`ясування дотримання позивачкою вимог цього Закону.

Згідно зі ст. 63 Законом України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

За правилами ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання, або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Аналіз положень ст. 60 Закону № 2709-IV дає підстави дійти висновку, що законодавець України визначив чотири колізійні прив`язки у визначенні закону, яким має керуватися подружжя під час вирішення питання про припинення шлюбу:

спільний особистий закон подружжя (lex patrie);

закон спільного місця проживання подружжя, за умови, що один з подружжя продовжує проживати в цій державі (lex domicilii);

право держави, з якою обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок (proper law);

закон, обраний подружжям (lex voluntatis).

Позивачка, пред`являючи даний позов до Личаківського районного суду м. Львова у позовній заяві зазначає останнє відоме місце проживання відповідача громадянина Республіки Польща ОСОБА_2 : ul. Oberconiwka 58/6. 34-500 Zakopane, Polska.

З позову видно, що у сторін дітей не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлені підстави визначення підсудності справ судам України, зокрема:

- якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

- якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача;

- дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Таким чином, у випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.

Позивачка не додала доказів, які б підтверджували, що відповідач спільно проживав із позивачем, був зареєстрований, мав останнє відоме місце проживання на території, підсудній Личаківському районному суду м. Львова, чи має нерухоме майно на території України, також не надано відомостей про те, що сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Відсутність доказів про місце проживання сторін, їх останнє спільне місце проживання, як подружжя, з урахуванням того, що відповідач є громадянином Республіки Польща, перешкоджає суду вирішити питання того чи підсудна справа Личаківському районному суду м. Львова.

Разом із тим, позивачка, звертаючись до суду з позовною заявою, вказує адресу реєстрації місця проживання позивача ОСОБА_2 : ul. Oberconiwka 58/6. 34-500 Zakopane, Polska.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Проте, позивачем не надано доказів, які б підтверджували обставини зазначені у ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

За змістом ч. 5 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 30.03.2026 року, а саме до позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували, що відповідач спільно проживав із позивачем, був зареєстрований, мав останнє відоме місце проживання на території, підсудній Личаківському районному суду м. Львова, чи має нерухоме майно на території України, також не надано відомостей про те, що сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Відсутність доказів про місце проживання сторін, їх останнє спільне місце проживання, як подружжя, з урахуванням того, що відповідач є громадянином Республіки Польща, перешкоджає суду вирішити питання того чи підсудна справа Личаківському районному суду м. Львова.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175-177, 185, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Копію позовної заяви залишити в суді.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Нор Н.В.