Справа № 746/86/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2026 р.

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Нагорної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Сакун Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Срібнянського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березня 2026 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до Срібнянського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 у розмірі 254 250,00 грн, з яких 75 000,00 грн сума прострочених платежів за тілом кредиту, 126 750,00 грн сума прострочених платежів за процентами, 37 500,00 грн сума заборгованості за відсотками відповідно до статті 625 ЦК України, 15 000,00 сума прострочених платежів за комісією.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 червня 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 531351-КС-003 , який вчинено в електронній формі та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8210.

ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надало позичальнику грошові кошти у розмірі 75 000,00 грн, однак належного зустрічного виконання зобов`язань за договором не отримало, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 перед фінансовою установою виникла заборгованість у розмірі 254 250,00 грн, з яких 75 000,00 грн сума прострочених платежів за тілом кредиту, 126 750,00 грн сума прострочених платежів за процентами, 37 500,00 грн сума заборгованості за відсотками відповідно до статті 625 ЦК України, 15 000,00 сума прострочених платежів за комісією.

Враховуючи зазначене, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 254 250,00 грн заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Нагорної Н.Г.

Ухвалою судді Срібнянського районного суду Чернігівської області від 16 березня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Справу призначено до розгляду на 14 квітня 2026 року об 11 год. 00 хв.

У судове засідання 14 квітня 2026 року представник ТОВ «Бізнес Позика» не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ «Бізнес Позика». У прохальній частині позовної заяви представник позивача зазначив, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Цією ж ухвалою задоволено клопотання ТОВ «Бізнес Позика», витребувано у АТ «ПУМБ» інформацію, що містить банківську таємницю, щодо випуску у банку банківської платіжної картки на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_1 й відкриття відповідного банківського рахунку до цієї картки, а також щодо руху коштів за цією банківською карткою за період з 18 червня 2025 року до 03 грудня 2025 року.

Представник позивача у судове засідання 14 квітня 2026 року не з`явився, про причини неявки не повідомив, у прохальній частині позову виклав клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, без участі представника позивача. Також зазначив, що ТОВ «Бізнес Позика» проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач у судове засідання також не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась засобами поштового зв`язку (поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»), а також шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» в мережі Інтернет https://sr.cn.court.gov.ua/sud2521/gromadyanam/vukdocourt/.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем та здобуті судом докази, суд приходить до таких висновків.

18 червня 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 531351-КС-003. До договору долучено паспорт споживчого кредиту.

18 червня 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» надало ОСОБА_1 після її реєстрації на вебсайті в мережі інтернет за посиланням: https://bizpozyka.com та ідентифікації в особистому кабінеті, паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. Паспорт споживчого кредиту підписано одноразовим ідентифікатором UA-4157, що направлявся на фінансовий номер телефону відповідача. Позивач направив відповідачеві індивідуальну оферту, яка містила істотні умови договору. ОСОБА_1 здійснила акцепт оферти та підписала договір одноразовим ідентифікатором UA-8210.

За умовами пунктів 2.1, 2.3, 2.6, 2.7, 3.2 Договору Кредитодавець надає Позичальнику кошти в розмірі 75 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Строк, на який надається кредит - 24 тижні. Загальний розмір наданого кредиту 75 000,00 грн; стандартна процентна ставка за кредитом фіксована 1 % в день; орієнтована реальна річна процентна ставка 6914, 67%; денна процентна ставка- 0,87%; комісія за надання кредиту 15 000,00 грн; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту складає 185 554,75 грн; термін дії Договору та дата повернення кредиту 03 грудня 2025 року.

Відповідно до пункту 4.2 договору позичальнику здійснюються нарахування процентів за заниженою процентною ставкою, вказаною у п.10.2 договору, починаючи з першого дня користування кредитом. Позичальник зберігає можливість сплати процентів за зниженою процентною ставкою протягом усього періоду дії договору за умови сплати позичальником своєчасно і у повному обсязі процентів, комісії та частини суми наданого кредиту, в порядку та в розмірах, зазначених в графіку платежів, що вказаний в п.4.2.2. та додатку №1 до договору. У разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого графіком платежів протягом наступних 7 діб, починаючи з 8 дня прострочення внесення платежу, передбаченого графіком платежів, подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором.

Відповідно до пункту 7.5 договору у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів) та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000 % (сімсот тисяч) процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Проценти річних нараховуються за кожен день прострочення на суму заборгованості, що включає прострочені проценти за користування кредитом та/або суму простроченої комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до нього договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів) та/або суму неповернутого кредиту та не нараховуються на раніше нараховані проценти на підставі статті 625 Цивільного кодексу України. При цьому проценти річних нараховуються на суму заборгованості за кожен день прострочення у сумі, що не перевищує 2 (два) відсотка від неповернутої позичальником суми кредиту.

Кредитодавець не нараховує проценти річних відповідно до цього пункту договору на суму заборгованості, яка є меншаю ніж 100 (сто) гривень 00 копійок.

Сукупна сума нарахованих процентів річних на підставі цього пункту договору та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання зобов`язань на підставі договору, не може перевищувати половини суми Кредиту, одержаної позичальником від кредитодавця за цим договором, з урахуванням додаткових грошових коштів, одержаних позичальником від кредитодавця на підставі укладених додаткових угод до цього договору, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

За змістом пункту 11.3.1 Договору, підписуючи цей договір позичальник підтверджує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою та п`ятою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статтями 9,25 Закону України «Про споживче кредитування» на вебсайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Отже, суд встановив, що між сторонами укладено електронний договір від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Із дослідженого судом договору від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 встановлено, що його укладено в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документа, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатора є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Положеннями частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як встановлено судом, договір від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог статті 12 вказаного Закону, а саме: з боку позивача за допомогою факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитка печатки позивача, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, а з боку відповідача за допомогою одноразового ідентифікатору, та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З наданих матеріалів вбачається, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Отже, суд встановив, що укладений між сторонами договір від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання.

Також до позовної заяви долучено Витяг з анкети клієнта із зазначенням номера банківського рахунку/картки, паспортних даних відповідача, адреси проживання/реєстрації та контактної інформації.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «Бізнес позика» зазначило, що видача ОСОБА_1 кредиту підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід» про здійснення переказу грошових коштів 18 червня 2025 року (16:18) платежу в сумі 75 000,00 грн на карту отримувача НОМЕР_2 , емітент платіжної картки PUMB (FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK), призначення платежу: перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 зг. до кредитного дог. № 531351-КС-003 від 18 червня 2025 року без ПДВ, код RRN 56.

Вказане також підтверджується інформацією, наданою АТ «ПУМБ» на запит суду, відповідно до якої в банку на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку НОМЕР_1 до рахунку НОМЕР_4 у гривні. Згідно з випискою за вказаним рахунком, наданою банком, 18 червня 2025 року на вказаний рахунок зараховано кошти в сумі 75 000,00 грн.

Отже, судом встановлено, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 ТОВ «Бізнес Позика» 18 червня 2025 року надало відповідачу кредитні кошти в сумі 75 000,00 грн.

Відповідач же взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за договором 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 належним чином не виконала, внаслідок чого у неї перед фінансовою установою утворилась заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 15 лютого 2026 року становить 254 250,00 грн, з яких 75 000,00 грн сума прострочених платежів за тілом кредиту, 126 750,00 грн сума прострочених платежів за процентами, 37 500,00 грн сума заборгованості за відсотками відповідно до статті 625 ЦК України, 15 000,00 сума прострочених платежів за комісією.

Відповідач іншого розрахунку заборгованості за кредитом або доказів виконання зобов`язання перед ТОВ «Бізнес позика» за договором від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 суду не надала.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними доказами у розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідач не спростувала належними засобами доказування наявність заборгованості перед позивачем за тілом кредиту згідно з договором від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 у розмірі 75 000,00 грн.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений договором строк взяті у кредит кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням відповідно до договору від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 у розмірі 75 000,00 грн, що підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин, вимоги в цій частині позову є обґрунтованими, підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту згідно з договором від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 у розмірі 75 000,00 грн.

Щодо нарахованих відсотків за користування кредитом та комісії за надання кредиту суд зазначає таке.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 визначено розмір комісії за надання кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами у встановленому договором розмірі.

Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та сплати комісії за надання кредиту.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним між сторонами кредитним договором, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту.

З огляду на доведеність факту існування між сторонами грошового зобов`язання та обізнаність відповідача з умовами кредитування, визначена кредитним договором комісія та нараховані проценти є складовою загальної вартості кредиту та враховується при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника. Зазначене повністю узгоджується з положеннями Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності на час укладення між сторонами кредитного договору.

Відповідач не надала свого розрахунку суми заборгованості за відсотками за користування кредитом. Також відповідач не надала доказів щодо належного виконання нею умов кредитного договору.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги що стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами в сумі 126 750,00 грн та комісії за надання кредиту в сумі 15 000,00 грн підлягають задоволенню.

Щодо заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками відповідно до статті 625 ЦК Українив сумі 37 500,00 грн задоволенню не підялгає.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений договором строк кошти не повернула, внаслідок чого у неї перед фінансовою установою виникла заборгованість за договором від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 у розмірі 216 750,00 грн, з яких прострочена заборгованість за основним зобов`язанням 75 000,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 126 750,00 грн та прострочена заборгованість за комісією за надання кредиту 15 000,00 грн, що підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із платіжного доручення від 02 березня 2026 року № 5516 вбачається, що при поданні позову ТОВ «Бізнес Позика» сплатило судовий збір у розмірі 3 051,00 грн. Оскільки позов задоволено частково, а саме на 82,25 %, із ОСОБА_1 на користь позивача стягненню підлягають витрати на оплату судового збору в розмірі 82,25% від сплаченої суми судового збору, а саме 2 509,45 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2025 року № 531351-КС-003 у сумі 216 750 (двісті шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 509 (дві тисячі п`ятсот дев`ять) грн 45 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», адреса місця знаходження: бульв. Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Нагорна