Провадження № 22-ц/812/218/26
У Х В А Л А

30 березня 2026 року м. Миколаїв

справа № 490/1810/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

із секретарем Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОКСАМИТ-52»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 29 жовтня 2025 року суддею Чулупом О.С. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОКСАМИТ-52»

про захист трудових прав,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСББ «ОКСАМИТ-52» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що з 02.07.2021 була прийняття на роботу на посаду головного бухгалтера ОСББ «Комунар», яке пізніше було перейменовано в «ОКСАМИТ-52».

Наказом голови правління ОСББ «ОКСАМИТ-52» від 31.01.2025 була звільнена з роботи. Проте, в одній редакції наказу підставою звільнення зазначено пункт 2 статті 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довіри до працівника, який обслуговує грошові цінності, а у другій за пунктом 4 статті 41 КЗпП України (за прогули) у зв`язку із серйозним порушенням без попередження.

При цьому зазначала, що відповідно до наказу №1 від 22.01.2025 перебувала у плановій відпустці у період з 23.01.2025 по 15.02.2025. Оскільки наступний день 16.02.2025 був вихідним, то приступити до роботи повинна була 17.02.2025.

З наказом про звільнення ознайомлена не була.

На підставі викладеного просила: визнати незаконним та скасувати наказ ОСББ «Оксамит-52» № 1/1 від 31.01.2025 про звільнення; поновити її на посаді головного бухгалтера; стягнути 2 043,68 грн - невиплачену частину заробітної плати за січень 2025; та середній заробіток за весь період вимушеного прогулу.

Крім того, посилаючись на розповсюдження відповідачем відносно неї неправдивої інформації та порушення цим її ділової репутації, та спричиненням такими діями моральних страждань, просила стягнути 5 000 грн моральної шкоди.

Узагальнені доводи інших учасників

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на недоведеність позивачкою факту перебування у трудових правовідносинах з ОСББ «Оксамит-52». Зазначив, що 22 січня 2025 року ОСОБА_2 , як головою правління ОСББ «Комунар», був виданий наказ про надання бухгалтеру ОСОБА_1 планової відпустки терміном 24 календарні дні з 23 січня 2025 року по 15 лютого 2025 року. 23 січня 2025 року до ЄДРОПУ було внесені зміни про перейменування ОСББ «Комунар» на ОСББ «ОКСАМИТ-52» та про керівника об`єднання, яким призначено ОСОБА_3 . Станом на день винесення наказу № 1 від 22.01.2025 про надання ОСОБА_1 відпустки ОСОБА_2 була звільнена, тому не мала повноважень на вирішення питання про надання ОСОБА_1 відпустки. Таким чином наказ про звільнення позивачки є законним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2025 року позов задоволено. Наказ ОСББ «Оксамит 52» № 1/1 від 31.01.2025 року про звільнення ОСОБА_1 визнано незаконним та скасовано. ОСОБА_1 поновлено на посаді головного бухгалтера ОСББ «Оксамит 52». З ОСББ «Оксамит 52» на користь ОСОБА_1 стягнуто 2 043,68 грн невиплаченої частини заробітної плати за січень 2025 та 48 850,83 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які необхідно провести з вирахуванням встановлених податків та зборів.

У задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Також з ОСББ «Оксамит 52» на користь держави стягнуто 2 422,40 грн судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСББ «Оксамит-52» Лазаренко Р.М., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки: - позивачкою не доведений факт укладення трудового договору; - не доведено факт отримання заробітної плати саме за виконану роботу, а не за результат праці; - відповідачка не оспорює рішення про її звільнення, оформлене протоколом зборів правління №5 від 31 січня 2025 року, на виконання якого був виданий оспорюваний наказ.

Наказ про прийняття позивачки на роботу, або будь який інший документ який давав би змогу визначити суттєві умови трудового договору відсутні.

Запис у трудову книжку ОСОБА_1 про прийняття її на роботу здійснений без зазначення дати його видачі. Крім того, він внесений до трудової книжки головою правління Доброжан В.П., яка при звільненні не передала фінансової звітності та інших документів щодо діяльності ОСББ, що унеможливлює перевірку цього факту.

На думку відповідача суттєвими умовами трудового договору є, крім іншого, підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

У судовому засіданні 29.10.2025 ОСОБА_1 пояснила, що такі умови сторонами не погоджувались, її робоче місце було вдома за комп`ютером, заробітну плату вона отримувала за результат праці, у підтвердження чого послалась на відомості ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Однак, довідка з індивідуальних відомостей про застраховану особу, видана УПФУ, не підтверджує наявність заборгованості по заробітній платі та не визначає її розмір, оскільки не є доказом розміру заробітної плати, яка встановлена саме за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків).

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінку доводам відповідача щодо питання звільнення позивачки на підставі рішення зборів правління, оформленого протоколом №5 від 31 січня 2025 року, яке створює самостійні юридичні наслідки щодо припинення цивільно-правових (не трудових) правовідносин з позивачкою і яке не було оскаржене позивачкою.

Узагальнені доводи інших учасників

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 не скористалася.

2.Мотивувальна частина

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Чуприни І.О., представників відповідача Лазаренка Р.М. та Колесніченко Н.О., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСББ «ОКСАМИТ-52» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2025 року підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Позиція апеляційного суду

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що апеляційна скарга від імені ОСББ «Оксамит-52» подана ОСОБА_4 .

В якості документу, який підтверджує повноваження Лазаренка Р.М. як представника ОСББ «Оксамит-52» до апеляційної скарги додано трудовий договір від 15 квітня 2025 року.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що Лазаренко Р.М. не є адвокатом. На підтвердження своїх повноважень представника відповідача ОСОБА_4 надав довіреність, посвідчену 26 березня 2026 року.

Відповідно до частини першої та другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 2 червня 2016 року №1401-VІІІ "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя).

Відповідно до статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

За змістом підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України з 1 січня 2018 року представництво у судах апеляційної інстанції здійснюється виключно адвокатами.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, яким у суді може бути адвокат або законний представник.

В силу статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

За положеннями частини першої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання (частина восьма статті 62 ЦПК України).

Як передбачено статтею 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, зокрема, у спорах щодо спадкування.

Відповідно до частини першою статті 352 ЦПК України учасники справи,

мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 356 ЦПК України.

За правилами частини третьої та пункту 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, що переглядається, апеляційна скарга підписана Лазаренком Р.М., який не є адвокатом, та на час подання апеляційної скарги діяв на підставі трудового договору.

Довіреність на право представляти ОСББ «Оксамит-52» у судових установах видана ОСОБА_4 тільки 26 березня 2026 року.

Отже, на час подання апеляційної скарги Лазаренко Р.М. не мав повноважень на представлення інтересів ОСББ «Оксамит-52».

Таким чином апеляційне провадження за поданою ним апеляційною скаргою в інтересах ОСББ «Оксамит-52» було відкрито помилково.

З огляду на викладене апеляційне провадження підлягає закриттю.

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктами "б", "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат у випадках, коли змінює рішення суду першої інстанції або ухвалює нове рішення.

Оскільки у даному випадку апеляційний суд закриває апеляційне провадження, не вирішуючи вимог апеля2ційної скарги щодо рішення суду першої інстанції, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 58, 60 352, 362, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОКСАМИТ-52» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОКСАМИТ-52» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повний текст постанови виготовлено 01 квітня 2026 року