Справа № 163/263/26
Провадження № 2/163/251/26
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючої судді Гайдук А.Л.,

розглянувши у приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

АТ «Ідея Банк» просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 83 165,65 гривень заборгованості за договором кредиту та страхування №E07.21651.007633094 від 22.02.2021 року та судові витрати по справі в сумі 2662,40 гривень з передбачених ст.ст.509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України підстав.

Вимоги обґрунтовано тим, що 22.02.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №E07.21651.007633094. Пунктом 3 Кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором Позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», текст якого розміщено на Інтернет-сторінці Банку в розділі Архів публічних договорів за посиланням: https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts#4e6d870a-5c4d-49a8-8071 b978c5ec881b. Згідно Кредитного договору Відповідач отримала кредит в розмірі 49999 грн., зі сплатою 0,01% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується належним чином засвідченими копіями доказів видачі кредиту. Станом на дату подання цієї заяви Відповідач не повернула отриманий кредит в встановлений Кредитним договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором, у зв`язку з чим Позивач був змушений звернутися до суду. Останню сплату Відповідачем по Кредитному договору здійснено 21.09.2023.

Отже, сума боргу Відповідача за Кредитним договором станом на 07.01.2026 становить: прострочений борг 35662,76 грн., прострочені проценти 9,98 грн., прострочена плата за обслуговування кредит 47492,91 грн. Загальна заборгованість 83165,65 грн.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 02 лютого 2026 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

26 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача подала відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечила, зокрема, вказала, що умова договору про стягнення з відповідача на користь позивача плати за обслуговування кредиту є нікчемною, адже послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6 1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). На виконання умов кредитного договору відповідачкою було сплачено позивачу 65281,13 грн., що стверджується випискою за період з 07.01.200р. по 07.01.2026р. Разом з тим, згідно вищезазначеної виписки кошти в сумі 50937,18 грн. позивачем зараховано в рахунок погашення плати за обслуговування по кредитному договору. Відповідно до ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Таким чином, простроченими є сума кредиту та процентів, тому сплачені відповідачкою кошти слід зарахувати на погашення зазначених складових у рівних частинах. Відтак, заборгованість за кредитним договором від 22.02.2021р. повністю погашена відповідачкою: (35662,76 грн. + 9,98 грн.) - 65281,13 грн. = - 29608,39 грн. З огляду на викладене, керуючись ст.178 ЦПК України, просила у задоволенні позовних вимог АТ ІДЕЯ БАНК до ОСОБА_2 відмовити та стягнути з позивача понесені відповідачкою витрати, повязані з наданням професійної правничої допомоги, в сумі 5000 грн., згідно договору 035/26 від 26.02.2026р., докази на підтвердження понесення яких будуть подані в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

06 березня 2026 року представник позивача через підсистему «Електронний Суд» подала відповідь на відзив, дослідивши яку судом встановлено, що така відповідь подана з порушенням строку для її подання (після 05 березня 2026 року), встановленого в ухвалі про відкриття провадження від 02 лютого 2026 року, клопотання про продовження строку для подання відповіді на відзив не заявлялося. З огляду на вказане, подана відповідь на відзив при розгляді справи до уваги судом не береться.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК України, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

22 лютого 2021 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту та страхування №E07.21651.007633094. Кредитний договір був підписаний Позичальником власноручно. Від імені Банку та Страховика договір був підписний власноручним підписом уповноваженої ними особи та відтиску печатки.

Пунктом 1 вказаного договору визначено умови кредитування, а пунктом 2 основні умови договору страхування життя, позовні вимоги АТ «Ідея Банк» заявлені виключно в частині порушення умов кредитного договору.

Відповідно до п.1.1. договору банк надає Позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту єдиний; сума кредиту 49999,00 грн., процентна ставка 0,01, фіксована; строк кредитування 60 місяців.

Згідно п.1.5 Договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги із щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 Додатку №1 як плата за обслуговування кредитної заборгованості. Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно діючих Тарифів банку.

Пункт 1.6 Договору визначає, що датою повернення кредиту є 22.02.2026 року.

Відповідно до п.1.7. Договору Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 42 372,03 грн. на рахунок позичальника, а позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 7 626,97 грн., згідно з умовами договору добровільного страхування життя.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок Позичальника грошові кошти в сумі 42 372,03 грн., та 7 626,97 грн. на рахунок ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ», що підтверджується меморіальними ордерами №7610325 від 22.02.2021 та №7610321 від 22.02.2021 року та не заперечувалося і відповідачкою.

На виконання умов кредитного договору відповідач здійснювала платежі на погашення заборгованості, що стверджується випискою за період з 07.01.2000р. по 07.01.2026р. Разом з тим, згідно вищезазначеної виписки кошти в сумі 51 446,14 гривень позивачем зараховано в рахунок погашення плати за обслуговування по кредитному договору.

Сума боргу Відповідачки за Кредитним договором згідно з довідкою-розрахунком заборгованості станом на 07.01.2026 становить: прострочений борг 35662,76 грн., прострочені проценти 9,98 грн., прострочена плата за обслуговування кредит 47492,91 грн. Загальна заборгованість 83165,65грн.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Згідно п.1.5.1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунок в банку згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку.

Відповідно до п. 9.8.2 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за користування кредитом Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, що включає в себе: - надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника;- надання послуг з розрахунку суми чергового платежу за Договором та/або суми повного дострокового повернення заборгованості за Договором, що надаються: на відділенні, з використанням телефонного зв`язку, в Контакт центрі Банку; - надання послуг з уточнення, повернення, анулювання, змін умов переказів на погашення кредитної заборгованості згідно з запитом Позичальника, тощо.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №496/3134/19, положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином встановлено, що інформацію про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію за договором про споживчий кредит кредитодавець повинен надавати боржнику на вимогу останнього один раз на місяць безкоштовно. Доказів на підтвердження того факту, що боржник більше одного разу на місяць користувався такими послугами або ж іншими додатковими послугами, за які банк міг стягувати плату, позивачем не надано.

За таких обставин умова п.1.5 кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора послуг за обслуговування кредиту є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а відтак позовна вимога про стягнення з відповідачки 47 492,91 гривень заборгованості за простроченою платою за обслуговування кредиту задоволенню не підлягає.

Як зазначено вище, зі сплачених відповідачкою коштів на погашення заборгованості 51 446,14 гривень позивачем зараховано в рахунок погашення плати за обслуговування по кредитному договору

Враховуючи нікчемність п. 1.5. кредитного договору сплачені відповідачкою кошти в сумі 51 446,14 гривень необхідно зарахувати на погашення інших складових заборгованості за кредитним договором від 22.02.2021р. (35662,76грн. прострочений борг, 9,98грн. прострочені проценти), яка в сукупності становить 35 672,74 гривень.

Таким чином судом встановлено, що заборгованість відповідачки за договором кредиту та страхування №E07.21651.007633094 від 22.02.2021 року повністю погашено (35 672,74 гривень заборгованості за простроченим боргом та процентами - 51 446,14 гривень сплачених коштів, зарахованих як плата за обслуговування кредиту = - 15 773,40 гривень).

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача.

Попередня сума витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, становить 5000,00 гривень.

За заявою представника відповідача питання судових витрат буде вирішено в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позову АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту та страхування №E07.21651.007633094 від 22.02.2021 року в сумі 83 165,65 гривень відмовити.

Питання судових витрат вирішити в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України за відповідною заявою відповідача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач - АТ «Ідея Банк»; місце знаходження - вулиця Валова, 11, місто Львів; ;

відповідач ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук