ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6520/25
Провадження № 2/362/2083/26
У Х В А Л А

19.01.2026 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М. розглянувши матеріали позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2025 року передано матеріали цивільної справи №362/6520/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди, за підсудністю до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області (а.с.25-26).

Ухвалою Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 01.10.2025 року матеріали цивільної справи №362/6520/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди, за передано за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області (а.с.33-35).

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду передано справу судді Лебідь-Гавенко Г.М.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2025 року позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди залишено без руху та надано строк для усунення зазначених недоліків.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Васильківським міськрайонним судом Київської області та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Так, ч.1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

В позовній заяві позивачем зазначена адреса відповідача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

26.08.2025 року на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України судом було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо встановлення інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Відповіддю №1700995 від 26 серпня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру підтверджується, що відповідач зареєстрований по АДРЕСА_2 , що є тимчасово окупованою територією України.

Відповіддю №1838778 від 01 жовтня 2025 року з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери підтверджується, що відповідач - ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає, як ВПО, по АДРЕСА_3 , з 06 липня 2021 року.

Згідно статті 1 ч.1 абз.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (стаття 4 ч. 1, 2 Закону). Частиною першою статті 5 Закону визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509, зі змінами, регулює як механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, так і облік даних про внутрішньо переміщених осіб, включених до Єдиної інформаційної бази, у тому числі, містить дані про фактичне місце проживання/перебування таких особи, які по суті являють собою реєстрацію фактичного місця проживання/перебування цих особи у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України, на якій була проведена реєстрація місця проживання/перебування осіб до їх переселення до інших регіонів країни.

У зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" прийнятий Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), згідно пункту 4 якого визначено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

На період тимчасової окупації територій у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя положення частини першої статті 4 Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні не поширюється на осіб, місце проживання яких зареєстроване у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання. Особа, місце проживання якої зареєстроване у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання за межами тимчасово окупованої території України без внесення будь-яких відміток до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки. Відомості про зареєстроване місце проживання такої особи у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, вносяться до реєстру територіальної громади, яка здійснила відповідну реєстраційну дію за межами тимчасово окупованої території може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання за межами тимчасово окупованої території України без внесення будь-яких відміток до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки.

Таким чином, переселенці, які покинули домівки внаслідок бойових дій та окупації місць їх постійного проживання, можуть звертатися з позовами до судів в районах тимчасового перебування. Якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. Отже, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ за ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд має враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (постанова Верховного Суду від 29 липня 2019 у справі №409/2636/17).

Підстав, які б згідно ст. 28 ЦПК України дозволили позивачу обирати підсудність у Васильківському міськрайонному суді Київської області з урахуванням спору, який виник у сторін, суд не вбачає, оскільки с. Тарасівка Фастівського району (колишнього Києво-Святошинського району), Київської області не відноситься до територіальної підсудності Васильківського району.

Правила виключної підсудності згідно ст. 30 ЦПК України не регулюють питання визначення підсудності по справам про стягнення заподіяної шкоди.

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Статтею 376 ЦПК України, передбачені підстави для скасування судового рішення повністю або частково, зокрема п.1 ч.3 даної статті передбачено, що якщо справу розглянуто неповноважним складом суду, то вказане порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Тому, враховуючи наведені обставини, відсутність підстав для застосування правил загальної підсудності за ч. 1 ст. 27 ЦПК України та альтернативної підсудності за ч. 2 ст. 28 ЦПК України чи виключної підсудності, наявність чіткого порядку визначення підсудності по справам, де відповідач зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , суд вважає, що дана позовна заява не підсудна Васильківському міськрайонному суду Київської області, а підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Керуючись статтями 27, 28, 30 -32, 187 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Передати матеріали цивільної справи №362/6520/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області (03170, м. Київ, вул. Мельниченка, 1).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко