Унікальний номер справи 381/4197/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/4792/2026
Головуючий у суді першої інстанції Л. М. Ковалевська
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

06 квітня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Кредит-Капітал»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», подану представником Гончаренко Юлією Андріївною, на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Ковалевської Л.М. в приміщенні Фастівського міськрайонного суду Київської області,

у с т а н о в и в :

30.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит Каітал» звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20 015 грн., просило також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своїх позовних вимог Товариство посилається на те, що 12.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 було укладено Договір про споживчий кредит №4623055, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 5000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами та інших платежів передбачених кредитним договором. Кредитний договір підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідачка в свою чергу не виконала умови кредитного договору.

23.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №74-МЛ від 23.07.2021 року, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит №4623055 від 12.04.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, її заборгованість становить 20015 грн., з яких: 5000 грн.заборгованість за тілом кредиту; 15 015 грн. заборгованість за процентами.

13.06.2025 року позивачем на адресу боржника було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. №20957236/1365 від 13.06.2025.

Відповідачка не виконала свого обов`язку не повернула кредит в строки, передбачені кредитним договором, що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2025 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», заборгованість за Кредитним договором № 4623055 від 12.04.2021 року у розмірі 5015,00 грн., судовий збір в розмірі 605,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1750,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», через представника Гончаренко Ю.А. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процессуального права та неправильне застосування норм матеріального права рішення суду просить скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 відсотки за користування кредитними коштами.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги Товариство зазначило, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення процентів, нарахованих після спливу строку кредитування, належним чином не дослідив умови кредитного договору, зокрема, договір про споживчий кредит № 4623055 встановлює порядок та строк нарахування процентів за наданим кредитом і після тридцятиденного строку кредитування.

Звертає увагу апеляційного суду, що відповідач продовжив користуватись кредитними коштами після строку визначеного п. 1.3 кредитного договору, тому було застосовано пролонгацію на стандартних базових умовах передбачену п. 2.3.1.2 кредитного договору, а тому строк продовжено на 60 днів з відповідним нарахуванням відсотків визначених договором.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення у справі оскаржується лише в частині незадоволених позовних вимог, а тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що 12.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №4623055. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (а.с.9-16).

Згідно з п.1.2 договору про споживчий кредит №4623055 від 12.04.2021 року ТОВ «Мілоан» надало позичальнику кредит в розмірі 5000,00 грн.

Згідно до п.1.3 договору кредит надається загальним строком на 30 днів з 12.04.2021 року.

Згідно п.1.4 термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 12.05.2021 року.

Відповідно до п.1.5. договору, загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 15,00 грн. в грошовому виразі та 4.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 5015,00 грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

Відповідно п.1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0.00 грн. відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п.1.5.2. Договору, проценти за користування кредитом 15,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п.1.6-1.7 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 Договору.

Платіжним дорученням №43681968 від 12.04.2021 підтверджується перерахування ОСОБА_1 коштів у сумі 5000,00 грн., згідно договору 4623055 (а.с. 23).

Відповідно до Договору відступлення прав вимоги №74-МЛ від 23.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договорами №4623055 від 12.04.2021 (а.с.27-36).

Відповідно до Договору факторингу №74-МЛ від 23.07.2021 року та Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №74-МЛ від 23.07.2021 року позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №4623055 від 12.04.2021 року у загальній сумі20 015 грн.

Як вбачається із Відомостей про щоденні нарахування та погашення за Договором про споживчий кредит №4623055 від 12.04.2021, борг відповідача з ОСОБА_1 по тілу кредиту складає 5000,00 грн.; відсотки нараховувалися з 13.04.2021 по 13.05.2021 в сумі 0.50 грн. за кожен день, а з 13.05.2021 по 11.07.2021 по 250 грн. щодня (а.с.24-25).

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення відсотків за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами договору про споживчий кредит №4623055 від 12.04.2021 року сторони погодили строк його дії до 12.05.2021 року, тому, починаючи із зазначеної дати, кредитор не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитного договору розмір процентів у сумі 15,00 грн., які вказані у графіку платежів за договором про споживчий кредит №4623055 від 12.04.2021 року.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526,530,610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.

При цьому, право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21).

Як зазначено вище, 12.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та з ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 4623055, за умовами якого відповідач отримала в кредит грошові кошти у розмірі 5 000 грн на строк 30 днів, тобто, до 12.05.2021 року.

Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом складають 15 грн і нараховуються за ставкою 0,1 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

При цьому, у пункті 1.6 кредитного договору сторонами визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Тип процентної ставки за цим договором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені в пунктах 2.2, 2.3 цього договору.

Отже, за змістом вищевказаних вимог закону та умов кредитного договору строк повернення всієї суми кредиту, відсотків та комісії настав 12.05.2021 й саме в межах цього строку ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а після закінчення строку кредитування - вимагати сплати сум, передбачених частиною другоюстатті 625 ЦК України.

Ураховуючи те, що кредитором нараховано передбачені договором проценти за користування кредитом вже після закінчення строку дії кредитного договору, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що до стягнення з відповідача підлягають відсотки, лише в межах дії кредитного договору, тобто, у розмірі 15грн.

Доказів того, що кредитний договір № 4623055 від12.04.2021 був пролонгований позивачем не надано.

Отже, доводи позивача про необхідність нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитного договору не ґрунтуються на нормі закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Окрім того, апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в позовній заяві, аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», подану представником Гончаренко Юлією Андріївною, залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна