Провадження №: 6/336/200/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Позика», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, ОСОБА_1 (боржник), про заміну сторони стягувача, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника адвокат Кролевець Р.І., який діє на підставі довіреності від 05.01.2026 через підсистему "Електронний суд", звернувся з вказаною заявою, в якій просив суд замінити вибулого стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» у виконавчому провадженні № 68628568 відкритому на підставі виконавчого напису №79795 вчиненого 03.04.2021 приватним нотаріусом Головкіною Я.В. про стягнення з боржника яким є ОСОБА_1 , на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором.

Заяву обґрунтовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка Андрія Олександровича перебуває виконавче провадження № 68628568 щодо примусового виконання виконавчого документу виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною за № 79795 вчиненого 03.04.2021 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» у розмірі 155,89 гривень, яка складається із заборгованості за штрафними санкціями.

10.04.2019 ОСОБА_1 уклала із ТОВ «СС ЛОУН» кредитний договір № 5332167-А.

30.07.2019 між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» укладено Договір факторингу № .

Пунктом 1.1. Договору Факторингу 1 встановлено, що Фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (Ціна Продажу) за плату (далі - «Винагорода»), а Клієнт зобов?язується відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за яким настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов?язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойку (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі прав грошових вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід?ємною частиною Договору.

ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав грошових вимог № Б/Н від 30.07.2019, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ФІНФОРС» відступлено право грошової вимоги до Боржника за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

28.12.2020 між ТОВ «ФІНФОРС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28/1220-01. Розділом 2 Договору факторингу 2 визначено, що Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

ТОВ «ФІНФОРС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 28.12.2020 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ФІНФОРС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Боржника за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

16.10.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Заявником укладено Договір факторингу № 161025-01-ОФ відповідно до умов якого Заявнику відступлено право грошової вимоги до Боржника за Кредитним договором (Додаток № 7).

Відповідно до п.1.2. Договору факторингу 3 перехід від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Заявника Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Заявник стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги.

Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № 3 від 16.10.2025 до Заявника підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу 3.

Таким чином ТОВ «ПОЗИКА» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5332167-А від 10.04.2019 у розмірі заборгованості за штрафними санкціями 155,89 гривень.

На підставі викладеного просили заяву задовольнити шляхом зміни стягувача у виконавчому провадженні.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2026, вказана справа надійшла в провадження суді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздовій Н.С.

Учасники справи, будучи повідомленими про розгляд справи відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явилися. Їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження. Суд замінює таку сторону її правонаступником.(ст.442 ЦПК України)

Відповідно до ч.2 ст. 442 ЦПК України, заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з ч.2 ст.442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Отже, сторонами справи щодо заміни сторони у виконавчому провадженні є заявник (як правонаступник), первісний стягувач, боржник і державний/приватний виконавець.

Стаття 442 ЦПК України, яка визначає порядок заміни сторони виконавчого провадження, розміщена в розділі VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» Цивільного процесуального кодексу України, тобто відноситься до заяв, які подаються на стадії виконання судового рішення.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України «Про деякі правові аспекти заміні сторони виконавчого провадження», у випадку заміни сторони (юридичної особи) у виконавчому написі нотаріуса, який пред`явлено до державної виконавчої служби-приватного виконавця, стороні необхідно звернутися до суду з письмовою заявою про заміну сторони у виконавчому написі. До такої заяви зазвичай додаються докази того, що юридична особа являється правонаступником тієї юридичної особи, яка вибула (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, копії протоколів зборів тощо).

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка Андрія Олександровича перебуває виконавче провадження № 68628568 щодо примусового виконання виконавчого документу виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною за № 79795 вчиненого 03.04.2021 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» у розмірі 155,89 гривень, яка складається із заборгованості за штрафними санкціями.

10.04.2019 ОСОБА_1 уклала із ТОВ «СС ЛОУН» кредитний договір № 5332167-А.

30.07.2019 між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» укладено Договір факторингу № .

Пунктом 1.1. Договору Факторингу 1 встановлено, що Фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (Ціна Продажу) за плату (далі - «Винагорода»), а Клієнт зобов?язується відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за яким настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов?язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойку (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі прав грошових вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід?ємною частиною Договору.

ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав грошових вимог № Б/Н від 30.07.2019, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ФІНФОРС» відступлено право грошової вимоги до Боржника за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

28.12.2020 між ТОВ «ФІНФОРС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28/1220-01. Розділом 2 Договору факторингу 2 визначено, що Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

ТОВ «ФІНФОРС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 28.12.2020 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ФІНФОРС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Боржника за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

16.10.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Заявником укладено Договір факторингу № 161025-01-ОФ відповідно до умов якого Заявнику відступлено право грошової вимоги до Боржника за Кредитним договором (Додаток № 7).

Відповідно до п.1.2. Договору факторингу 3 перехід від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Заявника Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Заявник стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги.

Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № 3 від 16.10.2025 до Заявника підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу 3.

Таким чином ТОВ «ПОЗИКА» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5332167-А від 10.04.2019 у розмірі заборгованості за штрафними санкціями 155,89 гривень.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків - є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, відступлення прав вимоги - є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину та допускається протягом усього часу існування зобов`язання.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового Кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст. 516 ЦК України), водночас, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги (ст. 519 Цивільного кодексу України).

Заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Вказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №804/536/18.

У таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 78 ЦПК України встановлено правила належності доказів, які визначають об`єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, при цьому, правила належності доказів спрямовані, насамперед, на досягнення процесуальної економії через усунення з судового розгляду доказів, які не мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, що належать до предмета доказування, Суд має відібрати лише ті докази, що містять інформацію щодо предмета доказування, виключивши з процесу доказування докази, що не належать до справи, наявність яких ускладнює процес доказування, встановлення дійсних обставин справи, затягує розгляд справи.

Крім того, статтею 204 ЦК України визначено «Презумпцію правомірності правочину», а отже, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним, оскільки, презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин та полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно, водночас, своїм

Підґрунтям - встановлення презумпції правомірності правочину має визначальний принцип приватного права «Дозволено все, що прямо не заборонено законом», а також такі засади цивільного права, як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, а тому, згідно з цими засадами припускається, що особа може, реалізуючи своє право свободи договору (а точніше - право свободи правочину) вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов`язків будь-які правомірні дії, при цьому, не вимагається прямої вказівки на правомірність дій в акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені.

Відповідно до позиції Європейських принципів оцінки доказів, то часто в рішеннях Європейського суду з прав людини можна зустріти такий стандарт доказування, як баланс ймовірностей. У справі «J.K. AND OTHERS v. SWEDE» від 23.08.2016. ЄСПЛ зазначає, що на відміну від кримінального процесу, де основним стандартом оцінки доказів є формулювання «поза розумним сумнівом», у цивільному процесі закон не вимагає цього високого стандарту. Суддя повинен вирішити справу з огляду на баланс ймовірностей. Суддя повинен вирішити, чи з огляду на надані докази, а також правдивість тверджень заявника, ймовірно, що вимога цього заявника є достовірною.

Аналізуючи вищенаведене, на підтвердження вищенаведених фактів - у формі додатку заявником залучені копії належних та допустимих доказів: Договорів відступлення права вимоги з додатками, які в повній мірі відповідають нормам чинного законодавства, при цьому, в судовому порядку недійсними не визнані, а так само, не суперечать нормам чинного законодавства України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним, а тому реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87), водночас, тенденція недопущення надмірного формалізму при вирішенні судом питань, пов`язаних із реалізаціє особою свого права на доступ до правосуддя, прослідковується у правових висновках Верховного Суду, зокрема, у постанові від 26 грудня 2019у (справа №367/8573/17), від 18 грудня 2018 (справа №761/5894/17), від 09 липня 2019 (справа №826/6479/18).

Звертаючись до норм ст. 442 ЦПК України, законодавець чітко зазначив про те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття однієї сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в них правовідносинах, а тому, при наявності доказів (належних та допустимих) правонаступництва, право заміни сторони виконавчого провадження (стягувана) - є беззаперечним.

Окрім наведеного, в Постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (справа №643/4902/14-ц) наведена аналогічна позиція, з правовим висновком, зокрема, тлумачення ч.1 ст.512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права.

Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); дарування (ч.2 ст.718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно із ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття із виконавчого провадження однієї із сторін, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи, водночас, такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 (справа №6-122цс13).

Суд наголошує, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи на виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувана його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення, при цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Автоматизована система виконавчого провадження працює у двох режимах: загальний, де за прізвищем, ім`ям та по батькові, найменуванням юридичної особи чи за кодом юридичної особи або за номером виконавчого провадження можна дізнатися чи є відкриті чи завершені виконавчі провадження у відношенні певної особи та яка виконавча служба їх відкрила/закрила, в тому числі, інша частина системи виконавчого провадження містить розділ доступу сторін виконавчого провадження до даних виконавчого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом статті 15 Закону № 1404-VIII.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні статті 3 Закону № 1404-VIII, який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже, положення ч.5 ст.442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Відповідно до положень ст.88 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-ХІІ) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Тобто саме нотаріус при вчиненні виконавчого напису перевіряє належність стягувача й у разі зміни сторони правовідношення саме, новий учасник і буде стягувачем у новому виконавчому написі за зверненням нової сторони (нового учасника) правовідносин.

За вимогами статті 91 Закону № 3425-ХІІ, виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону № 1404-VІІІ.

Вчинення виконавчих написів нотаріусами врегульовано у главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

У Правилах професійної етики нотаріусів України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2013 року № 2104/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09 жовтня 2013 року за № 1730/24262, зазначено, що професійна поведінка нотаріусів України ґрунтується, зокрема, на принципі незалежності, який передбачає те, що специфіка цілей і завдань нотаріату вимагає належне здійснення нотаріальної діяльності, максимальну незалежність нотаріуса, свободу від будь-якого впливу чи тиску та від неправомірного втручання в його діяльність.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом СУМ можливо лише шляхом заміни сторони стягувана у виконавчому провадженні, оскільки, новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.3 ч. 1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Положеннями ст.129 Конституції України передбачено обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно зі ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Зазначене свідчить, що статтями 442,446 ЦПК України в порядку цивільного судочинства регламентовано не лише можливість заміни сторони виконавчого провадження при виконанні рішення суду у цивільній справі, але й при виконанні рішень інших органів та посадових осіб, зокрема, виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи, що заявником достатньо обґрунтовано належними та допустимими доказами вимоги заяви, суд доходить висновку, що заява про заміну сторони у виконавчому провадженні його правонаступником є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 442 ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити у виконавчому провадженні № 68628568 щодо примусового виконання виконавчого документу, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною за № 79795 від 03.04.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 533167-А від 10.04.2019 у розмірі заборгованості за штрафними санкціями 155,89 гривень, сторону виконавчого провадження - Стягувана: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити учасників справи:

Заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», , адреса місця знаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17Б.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 .

Заінтересовані особи:

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 17,84.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» ЄДПРОУ 42254696, місцезнаходження: 02094, м. Київ, бул. Верховної Ради, буд. 34, офіс 511.

Суддя: Н.С. Звєздова