Справа № 163/1183/25
Провадження № 6/163/3/26
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючої судді Гайдук А.Л.,

з участю секретаря Кузьміної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за заявою ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі № 163/1183/25,

в с т а н о в и в :

У заяві ОСОБА_1 просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Любомльського районного суду від 14.07.2025 року в справі № 163/1183/25 за позовом ТзОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява обґрунтована тим, що 14 липня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області ухвалив рішення у справі №163/1183/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за кредитним договором. Цим рішенням суду також було розстрочено виконання рішення строком на шість місяців рівними щомісячними платежами. Останній платіж відповідно до рішення суду мав бути здійснений до 30 січня 2026 року. У зв`язку з виконанням обов`язків військової служби та перебуванням у районі ведення бойових дій заявник був об`єктивно позбавлений можливості здійснювати платежі у встановлений строк. Під час перебування в районі виконання бойових завдань менеджер стягувача ОСОБА_2 (номер телефону НОМЕР_1 ) під час спілкування у месенджері «Viber» 27 січня 2026 року повідомила про можливість здійснити оплату після його повернення з району виконання бойових завдань. 23 лютого 2026 року у месенджері «Viber» ОСОБА_1 звернувся до представника стягувача з проханням надати повну суму заборгованості для її повного погашення, у відповідь було повідомлено, що буде надано детальний розрахунок заборгованості з урахуванням здійснених платежів, однак такий розрахунок надано не було. Після цього стягувач звернувся до приватного виконавця, що призвело до відкриття 10 березня 2026 року виконавчого провадження №80440017. Таким чином ОСОБА_1 має намір здійснити добровільний розрахунок зі стягувачем та звернувся до суду із цією заявою про розстрочення виконання рішення суду строком на 12 місяців із щомісячною сплатою заборгованості рівними частинами.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Заявник у заяві від 17 березня 2026 року просив розглянути справу за його відсутності.

Інші учасники справи, якими є заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», приватний виконавець Клехо А.Є., про причини неявки не сповістили, клопотань по суті заяви чи процедури її розгляду не подали.

Згідно із ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників процесу не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України).

25 березня 2026 року на вимогу суду від приватного виконавця надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №80440017 від 10 березня 2026 року по виконанню рішення Любомльського районного суду Волинської області від 14.07.2025 року в справі № 163/1183/25.

Надаючи оцінку доводам заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення, та дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 14.07.2025 року в справі № 163/1183/25 за позовом ТзОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №22000324 від 05.09.2024 у розмірі 24430,00 грн., 2422,40 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу; розстрочити виконання цього рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором на шість місяців рівними щомісячними частинами (платежами), а саме: до 30 серпня 2025 року в розмірі 4 071 (чотири тисячі сімдесят одна) гривня 67 копійок; до 30 вересня 2025 року в розмірі 4 071 (чотири тисячі сімдесят одна) гривня 67 копійок; до 30 жовтня 2025 року в розмірі 4 071 (чотири тисячі сімдесят одна) гривня 67 копійок; до 30 листопада 2025 року в розмірі 4 071 (чотири тисячі сімдесят одна) гривня 67 копійок; до 30 грудня 2025 року в розмірі 4 071 (чотири тисячі сімдесят одна) гривня 67 копійок; до 30 січня 2026 року в розмірі 4 071 (чотири тисячі сімдесят одна) гривня 67 копійок.

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. перебуває виконавчий лист № 163/1183/25 від 24 вересня 2025 року, виданий Любомльським районним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за кредитним договором № 22000324 від 05.09.2024.

Згідно заяви про відкриття виконавчого провадження від 03 березня 2026 року сума заборгованості ОСОБА_1 за цим кредитним договором складає 12 217 гривень.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також Конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Так, поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

У постанові від 24 грудня 2014 року у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації, у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 7 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а.

З наведених норм вбачається, що суд може змінити спосіб та порядок виконання рішення за заявою стягувача чи виконавця лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання, за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин та тільки у випадку відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись із заявою про заміну способу виконання рішення заявник не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що у нього в даному випадку виникли обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У цій заяві ОСОБА_1 посилався на те, що у період з 27 грудня 2025 року по 31 січня 2026 року він перебував у районі виконання бойових завдань під час проходження військової служби у Збройних Силах України, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 №451 від 07.02.2026 року. У зв`язку з виконанням обов`язків військової служби та перебуванням у районі ведення бойових дій був об`єктивно позбавлений можливості здійснити платіж у встановлений строк.

Однак, дані обставини не є свідченням про абсолютну неможливість виконання рішення суду, яке прийнято 14.07.2025 року, заявник не надав доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, наявних до 27 грудня 2025 року, а також добровільно не виконував рішення суду після 31 січня 2026 року.

Оскільки заборгованість ОСОБА_1 складає 12 217 гривень, згідно заяви про відкриття виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що заявник перестав вносити обов`язкові щомісячні платежі після 30 жовтня 2025 року.

Також заявником не додано доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві, про здійснення ним спроб контактування з представником ТзОВ «Факторинг Партнерс» з метою добровільного виконання рішення суду.

Наведені ОСОБА_1 в заяві обставини не є підставами для зміни способу та порядку виконання рішення суду у розумінні частини третьої статті 435 ЦПК України.

Крім того, суд зауважує, що рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 14.07.2025 у справі № 163/1183/25 було задоволено клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення на шість місяців рівними щомісячними частинами (платежами), однак заявник заборгованість добровільно у встановлені строки не виплачував та повторно звернувся до суду із аналогічними вимогами про зміну порядку та способу виконання рішення шляхом розстрочення виконання рішення суду строком на 12 місяців із щомісячною сплатою заборгованості рівними частинами.

Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.260, 435 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення Любомльського районного суду Волинської області від 14.07.2025 у справі № 163/1183/25 залишити без задоволення.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук