Справа № 148/2622/25
Провадження №2/148/179/26
У Х В А Л А

Іменем України

05 січня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.,

при секретарі Ліванчук А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі, згідно якої вона просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, а також повернути позивачу, сплачений ним судовий збір у розмірі 3028 грн. Розгляд даної заяви провести у відсутність представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про місце, день і час судового засідання, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Відповідно до ст. 223 ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі слід закрити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості в сумі 46000 грн за кредитним договором №34375-03/2024 від 20.03.2024.

Представник позивача у своїй заяві вказала, що предмет спору відсутній, оскільки 09.12.2025 ОСОБА_1 сплатила суму боргу відповідно до кредитної заборгованості згідно кредитного договору №34375-03/2024 від 20.03.2024 .

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відтак, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для вирішення судом вищевказаного спору, оскільки такого спору на даний час немає.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст.255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч.1 ст.255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічного висновку дійшов ВС у постановах від 15.11.2023 у справі №522/3680/22 та від 31.07.2023 у справі №335/8285/22.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Як вбачається із заяви про закриття провадження у справі, сума заборгованості була сплачена відповідачем після відкриття провадження, що унеможливлює закриття провадження у справі через відсутність предмета спору. При цьому, суд вважає, що заява представника позивача про закриття провадження у справі фактично є заявою про відмову позивача від позову у зв`язку з погашенням боргу відповідачем.

З практики ЄСПЛ випливає, що у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу juranovitcuria. Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 08.06.2021 по справі №662/397/15-ц.

Таким чином, враховуючи те, що сплата кредитної заборгованості відповідачем позивачу була здійснена після відкриття провадження у справі, що унеможливлює закриття провадження у справі через відсутність предмета спору, а заяву представника позивача про закриття провадження у справі суд розцінює як заяву про відмову від позову у зв`язку із відшкодуванням збитків, тому, з урахуванням класичного принципу jura novit curia, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача про закриття провадження у справі, проте із застосуванням положень п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Враховуючи викладене, та те, що підстав для не прийняття заяви про відмову від позовних вимог судом не встановлено, суд дійшов висновку, що провадження підлягає закриттю у зв`язку із відмовою представника позивача від позову, а не з підстав відсутності спору.

Щодо вимоги представника позивача про повернення судового збору, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна позиція викладена у п.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

З огляду на викладене, беручи до уваги, що при зверненні до суду позивачем на користь держави сплачено 3028 грн судового збору (а.с.1), тому з врахуванням положень ч.1 ст.142 ЦПК України та п.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" йому слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 1514 грн.

Решта судового збору, а саме 1514 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з огляду на положення ч.3 ст.142 ЦПК України, яка визначає, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Керуючись ч.11 ст.142, ч.3 ст.142, п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти відмову представника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Закрити провадження у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України в Тульчинському районі Вінницької області повернути ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" 50 відсотків сплаченої суми судового збору, що складає 1514 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень), який сплачено ним при поданні позову згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №136285 від 23.09.2025 АТ "СЕНС БАНК" (отримувач: ГУК у Він. обл./м.Тульчин/22030101; код отримувача: 37979858; рахунок отримувача: UA0002810; надавач платіжних послуг отримувача: Казначейство України), оригінал якого зберігається в матеріалах цивільної справи №148/2622/25.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", ідентифікаційний код в , юридична адреса: вул.Симона Петлюри, 30, м.Київ, 01032, реквізити ІВАN № НОМЕР_2 в АТ "ТАСкомбанк", судові витрати з оплати судового збору в сумі 1514 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень).

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:+