Справа № 747/145/26
Провадження№ 2-о/747/18/26
У Х В А Л А

іменем України

02.04.2026 року суддя Талалаївського районного суду Чернігівської області Тіщенко Л.В. розглянула матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТЕКСТИЛЬ», Чернігівський обласний центр зайнятості, Прилуцька філія Чернігівського обласного центру зайнятості, про встановлення факту припинення трудових відносин, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою в порядку окремого провадження, у якій просить суд встановити факт припинення трудових відносин з 01 жовтня 2024 року між нею та ТОВ «УКРСПЕЦТЕКСТИЛЬ».

Розглянувши заяву та долучені документи, суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. При цьому згідно з ч. 2 даної статті цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 вказаної статті Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право (постанова Верховного Суду № 61-18462ск18 від 15 листопада 2018 року, № 61-34884св18 від 14 листопада 2018 року та постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц). В свою чергу, суд може встановити юридичний факт, якщо це не впливає на права інших. Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 15 квітня 2020 року у справі №302/991/19, яка враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить встановити факт припинення трудових відносин між нею та ТОВ «УКРСПЕЦТЕКСТИЛЬ», які фактично припинились з 01 жовтня 2024 року, оскільки заявник не може належним чином оформити статус зареєстрованого безробітного та отримувати відповідні виплати по безробіттю, оскільки в її трудовій книжці останній запис про місце роботи ТОВ «УКРСПЕЦТЕКСТИЛЬ». Заявник довгий час не може зв`язатись із своїм колишнім роботодавцем, щоб оформити припинення трудових відносин з ним. При звернені заявника до Прилуцької філії Чернігівського обласного центру зайнятості щодо здійснення заходів щодо припинення її трудових відносин з колишнім роботодавцем, її повідомили, що Державна служба зайнятості не наділена правом припинення трудових відносин між роботодавцем та найманим працівником. Окрім того, заявника ОСОБА_1 повідомлено, що якщо вона не є внутрішньо переміщеною особою і не перебуває в зоні бойових дій, а роботодавець просто «зник» і не виходить на зв`язок, єдиним законним шляхом може бути звернення до суду з позовом про визнання трудових відносин припиненими.

Підставами припинення трудового договору є такі обставини, які визначаються законом як юридичні факти для припинення трудового договору. Трудове законодавство України передбачає єдині загальні підстави припинення трудового договору (ст. 36 КЗпП). Для деяких категорій працівників у законодавстві встановлений і ряд додаткових підстав (статті 37, 41 КЗпП України та інші законодавчі акти). При звільненні працівника в трудову книжку повинні вноситися записи про причини (підстави) звільнення відповідно до формулювання їх у законодавстві і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Всі підстави припинення трудового договору можна класифікувати в залежності від двох критеріїв: 1) виду юридичного факту, який є причиною припинення; 2) волевиявлення яких саме суб`єктів спричинило припинення трудового договору. За першим критерієм розрізняється припинення трудового договору в зв`язку з певними подіями (закінчення строку договору, смерть працівника), а за другим - у зв`язку з певними юридичними діями: взаємне волевиявлення сторін; ініціатива працівника; ініціатива власника або уповноваженого ним органу; ініціатива третіх осіб, які не є стороною трудового договору; порушення правил прийому на роботу. Таким чином, припинення трудових відносин має виражатись у певній юридичній формі.

Отже, факт існування між заявником та роботодавцем трудових правовідносин обумовлює існування спору про право продовження трудового договору чи його розірвання, а припинення трудового договору має певні правові наслідки як для заявника, так і для роботодавця. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа №320/948/18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2021 року у справі № 367/643/21, викладено правову позицію, що припинення трудових відносин породжує права та обов`язки як для працівника, так і для роботодавця, зокрема, в частині проведення з працівником усіх необхідних розрахунків. Відтак, у разі припинення трудових відносин між сторонами може мати місце спір щодо дати такого припинення, підстав припинення трудового договору, які визначені трудовим законодавством, та проведення розрахунків тощо, а отже в цій справі між сторонами трудового договору існує спір про право, який може бути вирішений лише в порядку позовного провадження, в зв`язку з чим наявні підстави для залишення заяви без розгляду. За таких обставин в порядку окремого провадження може бути встановлений лише певний факт, не пов`язаний із наступним вирішенням спору.

В даному випадку, звернувшись до суду із заявою про встановлення факту припинення дії трудових відносин, заявник зазначила, що вона не може підтвердити у позасудовому порядку факт припинення трудових відносин та позбавлена можливості зареєструвати у встановленому законом порядку припинення трудових відносин з роботодавцем та отримати статус безробітного та передбачені законом виплати по безробіттю, оскільки представник роботодавця довгий час не виходить з нею на зв`язок. Із змісту вищевказаної заяви вбачається, що між заявником та ТОВ «УКРСПЕЦТЕКСТИЛЬ» існує спір щодо припинення трудових відносин, спонукання внести запису до трудової книжки про звільнення, тобто трудовий спір. Аналогічна правова позиція щодо наявності спору у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного суду від 03.05.2018 справа №235/3754/17. А у тому випадку, коли наявний спір, то заява не може бути розглянута в окремому провадженні. Крім того, заявника повідомлено про те, що їй необхідно звернутись до суду з позовом про визнання трудових відноси н припиненими, вона є звертається із заявою в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду. За таких обставин, враховуючи те, що із заяви вбачається спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, оскільки спір виник з приводу припинення трудових відносин, що вимагає оцінки обставин та доказів на підтвердження цих обставин, що є неможливим в рамках окремого провадження, у відкритті провадження необхідно відмовити, роз`яснивши право звернення з позовом в загальному порядку з дотриманням правил підсудності.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТЕКСТИЛЬ», Чернігівський обласний центр зайнятості, Прилуцька філія Чернігівського обласного центру зайнятості, про встановлення факту припинення трудових відносин.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що розгляд трудового спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства за правилами позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Суддя: Л.В.Тіщенко