ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/3305/25 Номер провадження 22-ц/814/1693/26Головуючий у 1-й інстанції Черков В. Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на додаткові рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2025 року (час ухвалення судового рішення та дата складання повного тексту судового рішення не зазначено) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-край» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-основа» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди в нового орендаря.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-край» звернулося до ОСОБА_1 і Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-основа» з позовом про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди в нового орендаря.

Просило визнати укладеною додаткову угоду № б/н до договору оренди землі від 05.04.2018 між позивачем та відповідачем-1 в редакції, викладеній в позовній заяві, а також визнати відсутнім право оренди у відповідача-2 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0145.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем і ОСОБА_1 у квітні 2018 року було укладеного договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0145 строком на сім років. В січні 2025 року ОСОБА_1 було направлено лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди та надано два оригінальних примірника додаткових угод про продовження дії договору, які ОСОБА_1 отримав, однак обґрунтованої відповіді не надав та протягом місяця з моменту отримання такого повідомлення не заперечив проти продовження договору оренди на новий строк. Отже, що позивач скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, але в квітні 2025 року ОСОБА_1 уклав договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0145 з ТОВ «Агро-основа», чим порушив переважне право позивача на укладення договору оренди цієї земельної ділянки на новий строк.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2025 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Агро-край» до ОСОБА_1 і ТОВ «Агро-основа» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди в нового орендаря відмовлено.

Додатковими рішеннями Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2025 року заяви представника відповідача ОСОБА_1 та представника відповідача ТОВ «Агро-основа» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Ухвалено додаткові рішення у цивільній справі № 526/3305/25 за позовом ТОВ «Агро-край» до ОСОБА_1 , ТОВ «Агро-основа» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди в нового орендаря.

Стягнуто з ТОВ «Агро-край» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Агро-край» на користь ТОВ «Агро-основа» витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

В апеляційних скаргах ТОВ «Агро-Край», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить додаткові рішення суду змінити, зменшивши стягуєму суму витрат на правничу допомогу з 5 000 грн до 2500 грн.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг вказано, що розмір правничих витрат, визначених позивачем, є завищеним та неспіврозмірним зі складністю даної справи.

У відзивах адвокатка Рой І.В., представниця ТОВ «Агро-основа» і ОСОБА_1 , посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційних скарг, просить додаткові рішення суду залишити без змін.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: копію Договору про надання адвокатських послуг №б/н від 29.09.2025 (а.с.59-61, 79-83), копію Акту виконаних робіт №1 від 06.11.2025 до Договору про надання адвокатських послуг №б/н від 06.11.2025 (а.с.84).

Ухвалюючи додаткові рішення, суд першої інстанції виходив із того, що сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена відповідачами у розмірі по 10 000 грн є надмірною, а отже підлягає зменшенню до 5 000 грн на користь кожного, виходячи з ціни позову, що відповідатиме принципу пропорційності, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, ціни позову, необхідних процесуальних дій сторони та врахування того, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, у зв`язку з цим такі витрати підлягають зменшенню до означеної суми.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується із огляду на таке.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду у справі №925/1545/20 від 18.02.2022.

У постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Відтак, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції наведені норми процесуального права та висновки Верховного Суду не врахував, залишивши без належного реагування доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву та клопотанні про зменшення правничих витрат, що витрати на адвоката є завищеними та такими, що не відповідають критеріям складності справи.

Апеляційний суд, враховуючи, що хоча умови оплати адвокатських послуг є договірними та погодженими на загальну суму по 10 000,00 грн, вважає, що застосуванню підлягає позиція Великої Палати Верховного Суду, сформована у справі №904/4507/18 від 12.05.2020, за змістом якої такі зобов`язання не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Тому з огляду на малозначність спору та сформовану сталу судову практику, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що присуджений до стягнення розмір правничих витрат у сумі 5 000 грн є надмірним, а отже підлягає зменшенню до 3 000 грн, що відповідатиме принципу пропорційності, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а додаткові рішення суду слід змінити, зменшивши розмір правничих витрат, присуджених до стягнення із:

ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 , з 5 000 грн до 3 000 грн;

ТОВ «Агро-Край» на користь ТОВ «Агро-основа» з 5 000 грн до 3 000 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368,374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» задовольнити частково.

Додаткові рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» витрат на правничу допомогу на користь на користь ОСОБА_1 , з 5 000 грн до 3 000 грн, а також стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-край» витрат на правничу допомогу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-основа» з 5 000 грн до 3 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 березня 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов