Справа № 727/1888/26
Провадження № 2/727/1279/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Алієв А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, посилаючись на те, що 27.10.2021 року, ТОВ "Мілоан" та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір №3914073 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Вказує, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом створеним за допомогою ідентифікатора. Відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 20000,00 грн. Договором, встановлено тип кредиту є кредитна лінія. Проценти за користування кредиту 60,0 грн. нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Зазначає, що відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 20000,00 грн., а отже позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі.

Вказує, що 26.07.2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за вищевказаним Договором №3914073.

Представник позивача стверджує, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість за Договором №3914073, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви в сумі 69367,38 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 17509,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 51858,38 грн.

На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором №3914073 від 27.10.2021 року у сумі 69367,38 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 гривень.

В судове засідання представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» не з`явився, однак у позовній заяві клопотав про проведення розгляду справи за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином судом про місце та час розгляду даної цивільної справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити заочне рішення по справі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Судом встановлено, що 27.10.2021 року, ТОВ "Мілоан" та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір №3914073 (а.с.27-31), шляхом підписання відповідачем анкети-заяви на кредит від своїм електронним підписом (одноразовим ідентифікатором), відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 20000,00 грн., на строк 30 днів. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Договором, встановлено тип кредиту є кредитна лінія. Проценти за користування кредиту 60,0 грн. нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

На виконання умов вказаного кредитного договору ТОВ "Мілоан" було спрямовано на банківський рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 20000,00 грн.

Таким чином, ТОВ "Мілоан" належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору.

У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого у нього утвориласьзаборгованість за вищевказаним Договором №3914073 яка становить 69367,38 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 17509,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 51858,38 грн. (а.с.8).

Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.

26.07.2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за вищевказаним Договором №3914073 (а.с.9-14).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору.

Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

На підставі викладеного позовні вимоги позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. на користь позивача ТОВ «Факторинг Партнерс», то суд зазначає наступне.

Так, згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року.

Судом встановлено, що 02 липня 2024 року між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір про надання правової допомоги №02-07/2024 (а.с.37-39).

Відповідно до спрямованих позивачем до суду заявки на надання юридичної допомоги (а.с.41) та витягу з акту №25 про надання правничої допомоги (а.с.42) вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» було надано позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс» послуги з правничої допомоги по даній цивільній справі на загальну суму в 13000,00 грн., які були сплачені позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс», а саме: усна консультація з вивченням документів; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду.

При цьому, пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, Верховний Суд зазначає, що суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

До аналогічних висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

При цьому, суд приходячи до вищевказаного висновку про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, виходив також з того, що адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» вже неодноразово надавала правову допомогу позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс» по аналогічним спорам з приводу стягнення заборгованості за кредитними договорами, а тому суд вважає, вищевказані витрати з правової допомоги завищеними та такими, що підлягають зменшенню, зокрема в частині витрат, які нібито були понесені представником позивача у зв`язку із складанням позовної заяви.

Таким чином, суд вважає, що витрати на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 3000,00 грн.

Крім цього, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12,13,76-82,89,141,223,263,265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Винести заочне рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договором 3914073 від 27.10.2021 року в розмірі 69367,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір в сумі 2662,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс`понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: