Справа №:755/4692/26
Провадження №: 2-о/755/250/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви без руху

"14" квітня 2026 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., вивчивши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в:

30.03.2026 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат - Шапошнікова Т.Г., заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна про встановлення факту родинних відносин.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва Хромової О.О. від 10.04.2026 року заявлений суддею Хромовою Оленою Олександрівною самовідвід задоволено. Відведено суддю Дніпровського районного суду міста Києва Хромову Олену Олександрівну від розгляду цивільної справи окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна, про встановлення факту, що має юридичне значення. Матеріали цивільної справи № 755/4692/26 передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду у порядку, встановленому статтею

33 ЦПК України.

13.04.2026, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2026, цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна про встановлення факту родинних відносин передана в провадження судді Коваленко І.В.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, доходжу наступного.

У відповідності до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема окремого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 с. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Розділ ІV «Окреме провадження», чітко визначає категорії справ та порядок їх розгляду в порядку окремого провадження. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства.

Встановлення факту, що має юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження, передбаченого главою 6 ЦПК України. У справах окремого провадження, особами, які беруть участь у справі, є заявник та заінтересована особа.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі № 295/3547/21 (провадження № 61-10600св21) зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до роз`яснень, викладених в узагальненні Верховного Суду України від 01.01.2013 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при звернення із заявою про встановлення фактів, необхідно довести, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Звертаючись із заявою до суду, заявник стверджував, що звертався до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Аніскової Н.А. із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У той же час доказів звернення заявника до нотаріуса, подання заяви щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом заявником не надано, так само як і не долучено відповідної постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Окрім цього, заявником не надано відмови органу РАЦСу у видачі дублікату свідоцтва про народження, у разі його втрати, або у внесенні відомостей про народження заявника до державного реєстру актів цивільного стану.

Заявник просить встановити факт родинних відносин не у зв`язку із втратою свідоцтва про народження, копію якого долучив до заяви, а у зв`язку із відсутністю відомостей про реєстрацію такого народження у державному реєстрі актів цивільного стану, проте письмових доказів на підтвердження відсутності таких відомостей не надає, так само як і не надає будь-якої відмови органів РАГСу у внесенні відомостей про реєстрацію такого народження до державного реєстру актів цивільного стану.

Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Згідно ч.4 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до п.1.2 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793 (надалі за текстом - Правила), поновлення актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану в разі втрати цих записів.

Згідно п.1.5 розділу І Правил, заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян при пред`явленні паспорта громадянина України (далі - паспорт), паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства (далі - паспортний документ) заявника. Сформована заява про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання роздруковується посадовою особою та за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній, підписується заявником.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану використовує усі відомості, отримані за результатами відповідної перевірки, для внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Відповідно до п.1.8 розділу І Правил, поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення, за винятком випадків, встановлених в абзацах третьому - п`ятому пункту 3.13 розділу III цих Правил.

Згідно п.1.10 розділу І Правил, питання про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання розглядається у строк, що не перевищує трьох місяців, з дня подання відповідної заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п.1.15 розділу І Правил, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно п.1.16 розділу І Правил, відомості про внесення змін до актового запису цивільного стану, їх поновлення та анулювання вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Відповідно до п.3.3 розділу ІІІ Правил, поновлення актових записів цивільного стану проводиться за заявою, зокрема особи, щодо якої було складено актовий запис.

Згідно п.3.6 розділу ІІІ Правил, державна реєстрація народження дитини, яка досягла 16 років, але актовий запис про народження не був своєчасно складений, може бути проведена за її письмовою заявою з пред`явленням паспорта. Складений актовий запис про народження із зазначенням після порядкового номера: "Державна реєстрація з пропуском строку" - включається до книги поновлених актових записів про народження.

Згідно п.3.7 розділу ІІІ Правил, у тих випадках, коли внаслідок перевірки заяви про поновлення актового запису про народження з`ясувалось, що народження заявника не реєструвалось, відділ державної реєстрації актів цивільного стану (дипломатичне представництво чи консульська установа України) проводить державну реєстрацію народження з пропуском строку. При цьому від заявника додаткової заяви не вимагається.

Таким чином, Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793 визначений позасудовий порядок поновлення актових записів про народження, а саме шляхом звернення заявника ОСОБА_1 із заявою відповідного змісту до відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, до матеріалів заяви не додано документів, які свідчать про звернення заявника ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про поновлення актових записів про шлюб та розірвання шлюбу, а також відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану у задоволенні такої заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність залишення заяви без руху та надати строк заявнику для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки заява не відповідає вимогам процесуального закону.

Слід зауважити, що у разі подання заявником документів у електронній формі він зобов`язаний, у порядку абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, надати докази їх направлення заінтересованим особам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна про встановлення факту родинних відносин - залишити без руху, запропонувавши усунути недоліки у строк не пізніше 3 (три) дні з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вказаних вимог заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :