У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Наумової Н.В., при секретарі судового засідання Передерій Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання ОСОБА_1 , де заінтересовані особи ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

05.12.2025 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання ОСОБА_1 , де заінтересовані особи ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у якому він просить визнати на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме: рішення районного суду Праги 10 в особі одноосібного судді доктора права Барбори Голої у справі № 6 С 38/2025-38 від 16.05.2025 р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 27.12.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Ужгород, яке набрало законної сили 08 червня 2025 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 27.12.2016 року між ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану міста Ужгород.

16.05.2025 року районним судом міста Праги 10 (Чеська Республіка), шлюб було розірвано. Рішення набрало законної сили 08.06.2025 року.

Добровільно на території України рішення не виконувалося, а тому виникла потреба у його визнанні судом України для подальшого державного реєстрування факту розірвання шлюбу.

Враховуючи вищенаведене, просить визнати на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме рішення районного суду Праги 10 в особі одноосібного судді доктора права Барбори Голої у справі № 6 С 38/2025-38 від 16.05.2025 р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 27.12.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Ужгород, яке набрало законної сили 08 червня 2025 року.

Листом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2025 повідомлено заінтересованим особам про надходження клопотання і запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає виконанню. Попереджено заінтересованих осіб, що після подання ними заперечень у письмовій формі або у разі відмови від подання заперечень, а також якщо у місячний строк з часу повідомлення заінтересованих осіб про одержане судом клопотання заперечення не подано, клопотання буде призначено до розгляду згідно з вимогами статті 473 ЦПК України.

Жодні письмові заперечення до суду не надійшли.

За ухвалою від 20.01.2026 року судом було прийнято до розгляду клопотання ОСОБА_1 , де заінтересовані особи ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню. Призначене клопотання до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 год. 00 хв. 16 лютого 2026 року.

Як вбачається з матеріалів справи, заінтересовані особи, отримавши ухвалу суду про прийняття клопотання до розгляду, з доданими до неї документами, на час постановлення цієї ухвали не надала суду своїх заперечень щодо поданого клопотання та не направили клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник заявника в судове засідання не прибув.

Інші учасники провадження у судове засідання, призначене на 16.02.2026, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не з`явилися та не було порушено питання про перенесення розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27.12.2016 перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Ужгород.

Рішенням Районного суду міста Прага 10 в особі одноосібного судді доктора права Барбори Голої у справі № 6 С 38/2025-38 від 16.05.2025 р. шлюб укладений 27.12.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Ужгород розірвано. Вказане рішення набуло чинності 08.06.2025 року.

Відповідно до вищевказаного рішення, Районним судом міста Прага 10 встановлено, що подружжя заявою від 06.02.2025 року вимагало ухвалення рішення, яким їхній шлюб було б розірвано. Обидва з подружжя є громадянами України. Шлюб вони уклали 27.12.2016 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Ужгород в Україні. Шлюб учасників провадження глибоко та тривало зруйнований, оскільки між подружжям відбулося поступове емоційне відчуження. Подружжя вже не проживає разом. Інтимних стосунків подружжя немає понад 6 місяців. У шлюбі народилася неповнолітня Ева, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , чиї життєві обставини були врегульовані рішенням цього суду який затвердив угоду батьків. Подружжя також домовилося про розподіл спільної сумісної власності подружжя, врегулювання питання аліментів між подружжям на майбутнє та вирішення проживання подружжя на майбутнє.

Відповідно до статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про міжнародне приватне право», суд чи інший орган застосовує право іноземної держави незалежно від того, чи застосовується у відповідній іноземній державі до подібних правовідносин право України, крім випадків, якщо застосування права іноземної держави на засадах взаємності передбачене законом України або міжнародним договором України. Якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, вважається, що вона існує, оскільки не доведено інше.

За змістом п. «а» ст. 52 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 28.05.2001р., який ратифіковано Законом України N 2927-111 від 10.01.2002, та який набув чинності 18.11.2002 зі змінами від 14.09.2007, Договірні Сторони за умов, установлених цим Договором, визнаватимуть і виконуватимуть на своїй території рішення, прийняті відповідними органами юстиції другої ДоговірноїСторони, зокрема, рішення у цивільних справах, визначених у статті 1 цього Договору, майнового та немайнового характеру, які були постановлені компетентними органами юстиції, у тому числі рішення судів в частині судових витрат у справах, визначених у цьому підпункті.

Згідно із ст. 30 Договору, у справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на час подачі заяви про розлучення. Якщо на час порушення справи один із подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий громадянином другої Договірної Сторони, у справі про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої подружжя має спільне місце проживання. Якщо один із подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий на території другої Договірної Сторони, застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, орган юстиції якої отримав заяву про порушення справи. У справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 цієї статті, компетентними є органи юстиції Договірної Сторони, громадянами якої подружжя є на час подачі заяви про розлучення. Якщо на час подачі заяви про розлучення обоє з подружжя є громадянами однієї Договірної Сторони і проживають на території другої Договірної Сторони, то компетентними с органи юстиції обох Договірних Сторін, які при розгляді справи застосовуватимуть матеріальне право тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя. У справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 цієї статті, компетентними є органи юстиції Договірної Сторони, на території якої проживають обидва з подружжя. Якщо один із подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території другої Договірної Сторони, у справах про розірвання шлюбу компетентні органи юстиції обох Договірних Сторін. При цьому органи юстиції обох Договірних Сторін, що розглядатимуть справу про розірвання шлюбу, застосовуватимуть матеріальне право своєї держави. Якщо справу про розірвання шлюбу розглядає суд, він також є компетентним у вирішенні питань виховання й утримання неповнолітніх дітей подружжя, що розлучається.

Згідно із ст. 53 Договору, клопотання про дозвіл виконання рішення подається правомочною особою безпосередньо компетентному суду Договірної Сторони, на території якої має бути визнане і виконане рішення або за правилами пункту 2 статті 3 цього Договору.

Згідно статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Статтею 82 вказаного Закону, передбачено, що визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Так, відповідно до статті 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок визнання в Україні іноземних судових рішень, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються ЦПК України.

Згідно із статтею 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» визначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до пункту 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, що мають юридичне значення; усиновлення; визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Визнання рішення іноземного суду в Україні необхідне ОСОБА_1 для отримання у органах реєстрації актів цивільного стану документального підтвердження розірвання шлюбу.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, в Україні не ухвалювалося рішення у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмету і за тих самих підстав. Також у провадженні судів України немає порушеної справи у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмету і з тих самих підстав.

Відповідно до вимог частини шостої статті 473 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Отже зважаючи на вищенаведене, суд вбачає наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про визнання на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме рішення районного суду Праги 10 в особі одноосібного судді доктора права Барбори Голої у справі № 6 С 38/2025-38 від 16.05.2025 р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 27.12.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Ужгород, яке набрало законної сили 08 червня 2025 року.

Керуючись статтями 260, 261, 353-355, 471-473 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , де заінтересовані особи ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, - задовольнити.

Визнати на території України Рішення районного суду міста Прага 10 в особі одноосібного судді доктора права Барбори Голої у справі № 6 С 38/2025-38 від 16.05.2025 р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 27.12.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Ужгород, яке набрало законної сили 08 червня 2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п?ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п?ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 02.03.2026 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Наумова