Справа № 361/2023/26
Провадження № 2/361/986/26
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

31 березня 2026 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Гізатуліна Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Національної поліції України про скасування арешту на майно, накладеного за дії КПК України 1960 року,

УСТАНОВИЛА:

Адвокат Гудзима О.В. від імені та в інтересах ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подав до суду зазначений позов.

У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Гізатуліній Н.М.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2026 року позовна заява залишена без руху, визначений спосіб усунення недоліків, а саме: подання позовної заяви у новій редакції з урахуванням вимог ст. 175 ЦПК України з наданням належних доказів, які будуть підтверджувати право позивача на звернення до суду із цим позовом в порядку цивільного судочинства, наданий строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Копія зазначеної ухвали суду доставлена до електронного кабінету представника позивача у підсистемі «Електронний суд» 03 березня 2026 року о 23:50:26, про що свідчить відповідна довідка, яка міститься у матеріалах справи.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Абзацом 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України передбачено, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно з ч. 11 ст. 272 ЦПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Статтею 123 ЦПК України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на викладені вище норми процесуального права, суддя дійшла висновку, що оскільки ухвала суду від 02 березня 2026 року про залишення позовної заяви без руху надійшла до електронного кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд» після 17 год 00 хв 03 березня 2026 року, відтак днем вручення позивачу зазначеної ухвали слід вважати 04 березня 2026 року. У зв`язку із цим, позивач мав усунути недоліки до 13 березня 2026 року включно.

23 березня 2026 року Вх. № 14358 через систему «Електронний суд» представник позивача подав заяву про усунення недоліків та просив суд долучити до матеріалів справи адвокатський запит від 09 березня 2026 року № 03/09 та відповідь Офісу генерального прокурора від 16 березня 2026 року № 09/2/3-67 вих-26.

Як вбачається з п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частиною першою статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч. 1 ст. 126 ЦПК України).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20).

У постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 752/2177/22 зазначено про те, що доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

На думку суду, позивач мав можливість усунути недоліки позову у встановлений судом десятиденний строк, про те їх не усунув у спосіб визначений судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно частин 1-3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Установивши, що позивачем у встановлений строк та у спосіб визначений судом ухвалою суду від 02 березня 2026 року недоліки не усунуто, суддя дійшла висновку про визнання позовної заяви не поданою та повернення її позивачу.

Згідно з ч. 7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України про скасування арешту на майно, накладеного за дії КПК України 1960 року вважати не поданою та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.М. Гізатуліна