31.03.2026 Справа №489/3483/22
Провадження №2/489/69/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Горецькою П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив: стягнути з ОСОБА_2 заподіяну майнову шкоду у розмірі 163 152 грн. 38 коп., пов`язану з пошкодженням автомобіля Ford C-Мах, реєстраційний номер НОМЕР_1 та франшизу, яка не відшкодовується страховою компанією власнику автомобіля згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202924616 у розмірі 2600 грн. 00 коп.; стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» суму страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн.; стягнути з відповідачів в солідарному порядку судові витрати: судовий збір у розмірі 2931,52 грн.; витрати на правову професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.; витрати за проведення автотоварозначого дослідження за № 22-949 від 06.10.2022 у розмірі 2491,76 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що 02 липня 2021 року приблизно о 19.00 год. в м. Миколаєві в районі перетину пр. Богоявленського та вул. Театральної відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford C-Мах, реєстраційний номер НОМЕР_1 під його керуванням та автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження. 03.07.2021 за вказаним фактом до ЄРДР внесено відомості за № 0000817, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого СВ відділення поліції Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області Дудник М.С., вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.01.2022, відносно ОСОБА_2 закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.02.2022, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль марки Ford C-Мах, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, отримав механічні пошкодження. Згідно висновку експерта по товарознавчому дослідженню транспортного засобу № 22-949 від 06.10.22, сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля Ford C-Мах, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 293152,38 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», ліміт відповідальності за шкоду складає 130000 грн. Він безпосередньо після ДТП повідомив зазначену страхову компанію про факт ДТП та надав автомобіль страховому комісару. Однак, на час скоєння ДТП не було встановлено вину особу та не оформлялися документи про страхове відшкодування. Рішення суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності набрало законної сили лише 21.02.2022. Після визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні даної ДТП, він неодноразово намагався зателефонувати представникам страхової компанії. Однак, на його дзвінки ніхто не відповідає. Страховик у добровільному порядку не здійснює страхове відшкодування.

Від представника Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли письмові пояснення по справі, які просить врахувати викладені у них обґрунтування при прийнятті рішення. Зазначає, що за змістом матеріалів справи, станом на дату ДТП (02.07.2021), автомобіль марки Ford C-Мах, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності № 202924616, реалізований ТДВ СК «Ю.Ес.Ай». З 02 серпня 2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» втратило статус асоційованого члена МТСБУ. Всі договори, що укладені страховиком до припинення членства в МТСБУ, продовжують діяти до закінчення їх строку дії. Припинення ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» членства в МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов`язань за укладеними раніше договорами ОСЦПВВНТЗ. У даному випадку відсутні відомості про визнання господарським судом ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» банкрутом, заявлення вимог до страховика у процесі банкрутства, набуття ним статуту кредитора.

Ухвалою суду м. Миколаєва від 05.12.2022, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 07.02.2023, зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.11.2025, поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та відсутності позивачки, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи.

Представник ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 02 липня 2021 року приблизно о 19 год. 00 хв. в м. Миколаєві, в районі перетину пр. Богоявленського та вул. Театральної, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford C-Мах, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

03 липня 2021 року за вказаним фактом до ЄРДР внесено відомості за № 0000817, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ відділення поліції Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області Дудник М.С., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000817 від 03 липня 2021 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.01.2022, відносно ОСОБА_2 закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.02.2022, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Власником транспортного засобу Ford C-Мах, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» за Полісом обов`язкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202924616.

Згідно висновку експерта по авто товарознавчому дослідженню транспортного засобу № 22-949 від 06.10.22, на основі проведених досліджень та розрахунків визначається наступне відновлювати даний транспортний засіб економічно недоцільно, сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля Ford C-Мах, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням факторів викладених в дослідницькій частині, складає 293152,38 грн.

Норми права та мотиви їх застосування.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно частини другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначений Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Тобто, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Судом було встановлено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» за Полісом обов`язкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202924616.

Так, судом було встановлено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди у відповідача був дійсний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обовязком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Як вбачається з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що 08 листопада 2022 він звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» з заявою про виплату страхового відшкодування за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 липня 2021 року за участю транспортного засобу Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2 та транспортного засобу Ford C-Мах, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

08 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 липня 2021 року за участю транспортного засобу Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2 та транспортного засобу Ford C-Мах, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно листа МТСБУ від 17.11.2022 за вих. № 3-01б/26924, 02 серпня 2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» втратило статус асоційованого члена МТСБУ. Всі договори, що укладені страховиком до припинення членства в МТСБУ, продовжують діяти до закінчення їх строку дії. Припинення ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» членства в МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов`язань за укладеними раніше договорами ОСЦПВВНТЗ. У даному випадку відсутні відомості про визнання господарським судом ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» банкрутом, заявлення вимог до страховика у процесі банкрутства, набуття ним статуту кредитора.

В той же час суд вважає за необхідне відзначити, що відшкодування шкоди особою, винною у її завданні безпосередньо, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у її страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція наведена 04.07.2018 року у Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IVу страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається саме на страховика.

В обставинах справи, яка розглядається, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на користь власника транспортного засобу Ford C-Мах, реєстраційний номер НОМЕР_1 у ТДВ «Страхова компанія» «Ю.ЕС.АЙ» у межах суми страхування у розмірі 130000 грн. на одного потерпілого підлягає стягненню з страхової компанії у даному випадку з ТДВ «Страхова компанія» «Ю.ЕС.АЙ»

Згідно висновку експерта по авто товарознавчому дослідженню транспортного засобу № 22-949 від 06.10.22, на основі проведених досліджень та розрахунків визначається наступне відновлювати даний транспортний засіб економічно недоцільно, сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля Ford C-Мах, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням факторів викладених в дослідницькій частині, складає 293152,38 грн.

З матеріалів справи вбачається, що жодних заперечень щодо висновку експерта та його законності з боку позивача, який і подав цей висновок до суду не надходило. Матеріали справи не містять і доказів іншої вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Також не надходило клопотань про призначення судової експертизи з метою визначення вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Отже, судом даний висновок експерта береться до уваги при ухваленні рішення.

Позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму матеріального збитку у розмірі 163152,38 грн. беручи з розрахунку суму у розмірі 293152,38 грн. віднімаючи страхову виплату у розмірі 130000,00 грн. без додаванням оплати за отримання звіту про оцінку майна 2491,76 грн.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у цивільній справі № 755/7666/19, провадження № 61-10010св20.

За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про задоволення позову.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

За проведення дослідження та надання висновку експерта, ОСОБА_1 сплачено грошові кошти у розмірі 2491,76 грн., що підтверджується Актом № 22-949 здачі приймання експертного дослідження.

Позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Згідно з ч.ч. 2, 3ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ № 1075829 від 28.11.2022; Договір № 170 про надання правової допомоги від 27.10.2022; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат при розгляді цивільної справи; затрати робочого часу адвоката на підготовку позовної заяви; квитанція до прибуткового касового ордеру № 214 від 28.11.2022.

Враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, витраченого на ведення справи часу), суд приходить до висновку про задоволення клопотання про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2931,52 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 130000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 163152 грн. 38 коп. та франшизу у розмірі 2600 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати:

судовий збір у розмірі 2931 грн. 52 коп., з кожного по 1465 грн. 76 коп.

витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. 00 коп., з кожного по 1250 грн. 00 коп.;

витрати за проведення авто товарознавчої експертизи у розмірі 2491 грн. 76 коп., з кожного 1245 грн. 88 коп.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачі:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», юридична адреса: м. Київ, вул. Героїв Сталінграду, 4, корп 6а, .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено «31» березня 2026.

Суддя Н.О. Рум`янцева