Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5706/25
Провадження №: 2/332/642/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Сапунцова В.Д.,
при секретарі судового засідання Горбань Є.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Воздвижівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області в особі Воздвижівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Континент», Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання права на земельну частку (пай),
24.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначав наступне.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2025 було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою суду Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2026 було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
В судове засідання представник відповідача Воздвижівської сільської ради Пологівського району Запорізької області не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило.
Представник третьої особи ТОВ «Агро-Континент» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.
від 19.05.1995 № 3 в силу об`єктивних обставин, які полягають у нижченаведеному. Через військову агресію російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Укpaїнi» в Україні введено воєнний стан. У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, з 01 березня 2022 року робота структурних підрозділів Головного управління, які знаходяться в тимчасово окупованих районах та районах проведення бойових дій, зупинена. Переміщення документів (архівні матеріали, місцевий фонд документації із землеустрою тощо), які зберігалися в приміщеннях названих структурних підрозділів Головного управління, на підконтрольну територію України здійснено не було. Відтак, третя особа не має можливості перевірити інформацію про включення/не включення позивача до списку громадян членів КСП ім. Леніна, що є додатком до Державного акта. Також зазначає, що позивач у позові звертає увагу на те, що про порушення свого права він дізнався 17.09.2025 року, коли Воздвижівська сільська рада відмовила у виділенні та наданні у власність земельної ділянки, як колишньому члену КСП ім. Леніна, право на яку у нього виникло з моменту видачі державного акту від 07.02.1996 року, тому вважає, що якщо позивач не був внесений до списку осіб, які мали право на земельну частку (пай) і не отримував відповідний сертифікат, право на позов у позивача виникло з 07.02.1996 року, після видачі КСП ім. Леніна державного акта на землю. А тому, звернувшись до суду у 2025 році, майже через 30 років від дня отримання КСП державного акта, позивач пропустив встановлений законодавством строк звернення до суду з цим позовом, оскільки позивач про порушення своїх прав дізнався, або повинен був дізнатися, коли почалося розпаювання земель КСП. На підставі вище викладеного, просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про визнання права на земельну частку (пай) та розглянути справу за відсутністю представника третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області.
Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.
Як визначено в статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
01.12.1994 ОСОБА_1 був прийнятий в члени був прийнятий в члени колгоспу ім. Леніна Гуляйпільського району Запорізької області та працював трактористом. 24.05.1996 ОСОБА_1 був виключений із членів колгоспу на підставі заяви за власним бажанням, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 .
18.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до Воздвижівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області з заявою про виділення земельної частки (пай).
У відповіді №1474/02-27 від 17.08.2025 на заяву ОСОБА_1 , наданою сільським головою Воздвижівської сільської ради Тютюнником Віктором, зазначено, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються КСП ім. Леніна Верхньотерсянської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області прізвище ОСОБА_1 відсутнє. Підстава для реєстрації Рішення №277 від 29.07.1996. У Воздвижівській сільській раді відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували наявність у громадянина ОСОБА_1 права на земельну частку (пай).
Згідно службової доповідної, наданою в.о. начальником відділу №2 Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Мандриком Вадимом, Державний акт на право колективної власності на землю та додаток до нього, що містить списки громадян членів КСП ім.. Леніна та матеріали щодо вартості земельних часток (паїв) та їх розміру в умовних кадастрових гектарах по КСП ім.. Леніна Верхньотерсянської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області тощо, знаходяться в архівах територіальних структурних підрозділів Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. У зв`язку з вищезазначеними обставинами надати матеріали не виявляється можливим, оскільки вони знаходяться на території де ведуться бойові дії.
Статтею14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
За змістом положень п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Статтею 4 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено, що підприємство діє на основі статуту. У статуті підприємства вказуються найменування підприємства, його місцезнаходження, предмет і цілі діяльності, порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї, порядок розподілу прибутку, отриманого від операцій із цінними паперами, загальні права та обов`язки членів підприємства; передбачаються органи самоврядування, порядок їх формування та компетенція, права та обов`язки підприємства і його членів щодо використання й охорони земель, водних та інших природних ресурсів, виробничо-господарської, фінансової і трудової діяльності, питання оплати та охорони праці, соціальні гарантії, умови і порядок реорганізації та ліквідації підприємства. Статут підприємства може містити й інші положення, що не суперечать законодавству України.
Згідно до статті 5 вказаного Закону, членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягай 16-річного віку, визнають і виконують його статут.
Відповідно до положень ч. ч. 9, 10 ст. 5 Земельного Кодексу України (в редакції 1992 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою ст. 6 цього Кодексу.
Стаття 23 ЗК України (в редакції 1992 року) визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.
Тобто, право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 02.05.2018 року у справі № 614/568/16-ц).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 був членом колективного сільськогосподарського підприємства імені Леніна, що підтверджується наведеними вище доказами.
Водночас позивачем суду не було надано невід`ємної частини Державного акту на право колективної власності на землю - додатку 1 Списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу або товариства.
З огляду на вказані обставини, суд позбавлений можливості перевірити чи було включено ОСОБА_1 до списку до Державного акту на право колективної власності на землю, та відповідно, чи існує у нього право на земельну частку (пай).
Враховуючи, що ці обставини не були доведені позивачем, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити.
Керуючись ст. ст. 16, 328, ст. 14 Конституції України, Указом Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ст. ст. 4, 12, 13, 19, 51, 76-81, 141, 211, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Воздвижівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області в особі Воздвижівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Континент», Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання права на земельну частку (пай), - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 27.03.2026.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Суддя: В.Д. Сапунцов