Справа № 361/1183/22
Провадження № 6/361/1/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Гізатуліної Н.М.

за участю секретаря судового засідання Охріменко Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

УСТАНОВИВ:

Начальник Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Броварський ВДВС) Р. Роєнко подав до суду подання про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку у справі № 361/1183/22 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Подання мотивував тим, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2019 року у справі № 361/6265/18 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

19 липня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області у справі № 361/1183/22 видав судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня пред`явлення заяви та до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто з 23 лютого 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

31 жовтня 2022 року головним державним виконавцем Броварського ВДВС відкрито виконавче провадження № 70187437 з виконання зазначеного судового наказу.

Боржник обізнаний про наявність виконавчого провадження, проте ані в добровільному порядку, ані в примусовому порядку аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 178 359,07 грн.

Заочним рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2023 року у справі № 361/2907/22 визнано об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок (загальною площею 158,8 кв. м, житловою площею 89,2 кв. м) за адресою: АДРЕСА_1 . У порядку поділу майна колишнього подружжя визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку та залишено у власності ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку.

У зв`язку з тим, що в межах виконавчого провадження не виявлено коштів на рахунках боржника, з 2022 року боржник проживає закордоном, що підтверджується поданою ним до Броварського міськрайонного суду Київської області позовною заявою у справі № 361/7858/24, відсутнє зареєстроване майно, на яке можна звернути стягнення для погашення боргу та вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника, вважає що наявні підстави для звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку відповідно до ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Враховуючи викладене, просив суд надати дозвіл Броварському ВДВС звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , яке не було зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме на 1/2 частину житлового будинку (загальною площею 158,8 кв. м, житловою площею 89,2 кв. м) за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2026 року подання прийнято до розгляду.

Відповідно до ч. ч. 10, 11 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Броварський ВДВС належним чином повідомлений про дату та час розгляду подання, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечив.

З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали подання, додані до нього докази, у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

19 липня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області у справі № 361/1183/22 видав судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня пред`явлення заяви та до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто з 23 лютого 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Броварського ВДВС із заявою про виконання зазначеного судового наказу.

Головний державний виконавець Броварського ВДВС Огородник Д.О. 31 жовтня 2022 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 70187437 з виконання судового наказу № 361/1183/22, стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2

02 жовтня 2023 року № 69831 Броварський ВДВС направив ОСОБА_2 повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав від 25 серпня 2023 року № 344116546 ОСОБА_1 є власником 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду від 27 червня 2023 року № 361/2907/22.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22 січня 2025 року № 409012439 ОСОБА_2 є власником 1 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 26 серпня 2008 року, виконком Броварської міської ради; ОСОБА_1 є власником 1/2 частки зазначеного житлового будинку на підставі рішення суду від 27 червня 2023 року № 361/2907/22.

09 січня 2025 року головний державний виконавець Броварського ВДВС Турчина О.С. винесла постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у ВП № 70187437, відповідно до якої описано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_2 , на описане майно накладено арешт та встановлено обмежене право користування ним: заборонено відчужувати у будь-який спосіб, призначено відповідальним зберігачем та попереджена про кримінальну відповідальність ОСОБА_7 . Виконавчі дії проведені у присутності понятих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Згідно з розрахунком головного державного виконавця Броварського ВДВС Турчиної О.С. у ВП № 70187437, станом на 21 липня 2025 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 становить 178 359,07 грн.

Відповідно до відкритих даних, які опубліковані на веб-порталі судова влада України, даних Єдиного державного реєстру судових рішень у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області на розгляді перебуває справа № 361/7858/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості з аліментів. Ухвалою суду від 13 серпня 2024 року відкрито провадження у справі. У зв`язку із звільненням головуючого судді ОСОБА_10 у відставку, здійснено повторний розподіл справи та передано її для розгляду судді Петришин Н.М., яка ухвалою від 15 жовтня 2025 року прийняла справу до свого провадження.

Станом на день розгляду подання відомості про ухвалення рішення у справі № 361/7858/24 відсутні.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як вбачається із ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 48 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частинами 3 та 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У такому випадку виконавцю, окрім надання відповідних документів обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Це обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Таким чином, звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку можливе за умови належного проведення виконавчих дій, достовірного встановлення належності цього майна боржнику та відсутності у боржника коштів чи іншого нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Верховний Суд, неодноразово, зокрема у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 2-592/09, від 23 січня 2019 року у справі № 522/6400/15-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 947/22930/19 та від 18 грудня 2025 року у справі № 242/4382/15-ц зазначав, що застосування судом ч. 10 ст. 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише тоді, коли виконавець вичерпав усі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Суд встановивши, що звертаючись із поданням Броварський ВДВС не надав доказів на підтвердження того, що державний виконавець відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» провів перевірку майнового стану боржника, не надав доказів, які б підтверджували відсутність у боржника рахунків, електронних гаманців, відсутність доходів, а також нерухомого та рухомого майна, дійшов висновку про те, що державним виконавцем не доведено, що він вичерпав усі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника, у зв`язку з чим подання задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає, що дане подання є передчасним, оскільки у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області на розгляді перебуває справа № 361/7858/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості з аліментів, а тому у даному випадку звернення із поданням у порядку ст. 440 ЦПК України, за наявності підстав визначених Законом України «Про виконавче провадження», можливе тільки після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 361/7858/24.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 488/3753/17-ц дійшов висновку, що «розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом. Тому державний/приватний виконавець має право звертатися до суду з відповідним поданням, направленим на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення стільки раз, скільки для цього необхідно, аби виконати судове рішення».

Таким чином, державний виконавець не позбавлений права на звернення до суду з повторним поданням, враховуючи наведені підстави відмови у задоволенні даного подання.

Керуючись ст. ст. 259-261, 440 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.М. Гізатуліна