Справа № 758/4034/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

17 березня 2026 року суддя Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Блащука А.М., при секретарі судового засідання Пащелопі Д.Р., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 , треті особи: ДП «СЕТАМ», Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, Держава в особі Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову, в якому просить суд: накласти арешт на спірне майно, а саме: Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, об`єкт речових прав: закінчений будівництвом об`єкт, тип об`єкта: квартира, опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 42.4, житлова площа (кв.м): 17.9, Опис: кількість кімнат - 1, адреса: АДРЕСА_1 , власники: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , країна громадянства: Україна.

12.11.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану заяву було передано до провадження судді Блащука А.М.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що 30.03.2023 ОСОБА_1 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 42.4, житловою площею (кв.м): 17.9, однокімнатна. Договір купівлі-продажу серія та номер: 1436, виданий 30.03.2023, посвідчений приватним нотаріусом Кара О.О. Київського міського нотаріального округу (м.Київ).

02.03.2026 позивачу стало відомо про проведення електронного аукціону в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 за виконавчим документом № 761/40401/23 від 28.01.2025, що виданий Шевченківським районним судом м. Киева, за яким сума до стягнення була 416 960,00 грн. Майно оцінено згідно звіту про оцінку у 2 844 100 грн., а реалізовано за 1 990 870,00 грн.

Зазначає, що боржником було подано виконавцю заяву про зупинення виконавчого провадження у зв`язку з призначенням до розгляду справи про перегляд заочного рішення на 05.03.2026. Однак виконавець жодним чином не відреагував на вказану заяву. Станом на сьогодні квартира реалізована, новий власник майна ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 . Вказує, що заявник планує подавати позов про визнання торгів недійсними та витребувати майно з чужого незаконного володінню.

15.03.2026 від ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, в якій просить суд: відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування заперечення вказує, що 26 лютого 2026 року Державним підприємством «СЕТАМ» проведено електронний аукціон (торги) з реалізації арештованого майна - однокімнатної квартири загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, лот № 593050. Зазначене майно належало боржнику ОСОБА_1 та було реалізоване у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 при примусовому виконанні постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 03.07.2025 про стягнення виконавчого збору у розмірі 416 960,00 грн. За результатами проведених електронних торгів переможцем було оголошено ОСОБА_2 . 02 березня 2026 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Савчуком Костянтином Петровичем було складено акт про проведений електронний аукціон, який затверджено начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби Нідченком Дмитром. На підставі зазначеного акту приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Наталією Сергіївною 03 березня 2026 року було видано Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), зареєстроване в реєстрі за № 88. На підставі зазначених документів 03.03.2026 здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 63711707). Таким чином він є добросовісним набувачем зазначеного майна. Запропонований позивачем захід забезпечення позову фактично обмежує право власності особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні та набула майно у законний спосіб. Крім того, позивач не довів, що без накладення арешту виконання можливого рішення суду буде неможливим. З огляду на це застосування такого заходу забезпечення позову є непропорційним та таким, що безпідставно обмежує його права як власника майна.

Вказує, що кошти за придбане майно у розмірі 1 891 326,50 грн були внесені на депозитний рахунок Шевченківського відділу державної виконавчої служби 27.02.2026 та 28.02.2026. Після розподілу коштів у виконавчому провадженні залишок грошових коштів підлягає поверненню боржнику. Отже, позивач фактично отримав грошову компенсацію за реалізацію спірного майна. За таких обставин накладення арешту на майно нового власника є необґрунтованим та не відповідає принципу співмірності заходів забезпечення позову.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, інші матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно; забороною вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункти 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем дій з продажу майна без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення майбутнього позову та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову заявник посилається на перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2025 у справі за позовом Київської Міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Штадсервіс», про витребування нежитлових приміщень з чужого незаконного володіння та в той самий час не наводить обґрунтування взаємозв`язку зазначеного рішення суду з поданою заявою про забезпечення позову.

Позивач сказує, що проведено електронний аукціон в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 за виконавчим документом № 761/40401/23 від 28.01.2025, що виданий Шевченківським районним судом м. Киева.

Натомість з акта про проведений електронний аукціон від 02.03.2026, долученого до заперечень ОСОБА_2 на заяву про забезпечення позову, вбачається, що майно було реалізоване у межах іншого виконавчого провадження, а саме № НОМЕР_3, при примусовому виконанні постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 03.07.2025 про стягнення виконавчого збору у розмірі 416 960,00 грн.

Також до заяви про забезпечення позову долучено Технічний паспорт на кв. АДРЕСА_2 , водночас предметом аукціону стала квартира АДРЕСА_3 .

Крім того, заявником ОСОБА_1 не надано суду доказів відсутності можливості або поважних причин на подання позову про витребування майна з незаконного володіння разом з заявою про забезпечення позову.

На підставі викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення майбутнього позову, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у майбутньому.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 , треті особи: ДП «СЕТАМ», Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, Держава в особі Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, - залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.М. Блащук