Провадження № 2/557/330/2026
Справа № 557/2178/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Тишкуна П.В.

за участі секретаря судового засідання Гуменюк Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гоща в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова кампанія «ЕЙС»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

1. Суть спору.

ТзОВ «ФК «ЕЙС»» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором №238087693 від 21.07.2024 у розмірі 32486,58 грн. та судові витрати- 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.07.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №238087693 в формі електронного документа з використанням електронного підпису.

29.10.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №МВТП/6 на виконання якого первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги №б/н від 29.10.2024 за яким первісний кредитор відступив право вимоги до відповідача за кредитним договором.

28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №28/0525-01.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 28.05.2025 до Договору факторингу від 28.05.2025 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором.

16.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу №16/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників №2 від 16.07.2025 до договору факторингу №16/07/25-Е, ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 32486,58 грн.

Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЕЙС» в сумі 32486,58 грн., з яких: 22974,70 грн. - заборгованість по кредиту, 9511,88 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 0,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 238087693 від 21.07.2024 у вказаному розмірі та судові витрати, які складаються з 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2422,40 грн. сплаченого судового збору.

05.01.2026 від відповідача до суду надійшов відзив, в обґрунтування якого вказує, що заявлені до нього вимоги визнає частково, а саме у розмірі тіла кредиту. Вважає, що позивачем не доведено належними доказами перехід права вимоги за кредитним договором №238087693 від 21.07.2024, що був укладений між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Про перехід права вимоги він повідомлений не був. Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом існування боргу у визначеному ним розмірі. Просив задовольнити частково, а саме у розмірі заборгованості за тілом кредиту, без урахування процентів та штрафних нарахувань, а крім того, з врахуванням його незадовільного матеріального становища розстрочити йому сплату боргу.

06.01.2026 від представника позивача Полякова О.В. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає, що договір між сторонами було укладено відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію, що підтверджено матеріалами справи і без виконання позичальником певної послідовності дій, договір не був би укладеним. З умовами договору, зокрема розміром та порядком нарахування відсотків, відповідач погодився. Договір є провомірним, судом недійсним не визнаний. Щодо посилання відповідача на відсутність доказів переходу права вимоги за договором до позивача, то відповідно до умов договорів факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. Позивач долучив до позовної заяви всі належні докази, а саме: договори факторингу та витяги з реєстру прав вимоги до них. Сторони цих договорів, виконали їх умови належним чином, зокрема: підписали їх; уклали відповідний реєстр прав вимоги та здійснили фінансування за відступлення прав вимоги відповідно до умов договорів факторингу. Таким чином, право вимоги за кредитним договором №238087993 від 21.07.2024 послідовно перейшло позивача. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

06.01.2026 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначає, що його не було повідомлено про перехід права вимоги за укладеним кредитним договором до позивача. Нарахування відсотків за договором вважає необгрунтованим з огляду на те, що позивач не повідомив його належним чином про перехід права вимоги до нього від первісного кредитора і не мав права їх нараховувати. Також просив врахувати недоведеність позивачем розміру понесених ним витрат на правову допомогу.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Гощанського районного суду від 31.12.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Протокольною ухвалою 25.02.2026 судове засідання відкладено.

Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з повідомленням сторін.

Представник позивача ТзОВ «ФК «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, прийшов до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.ст.13 ЦПК України).

3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом встановлено, що21.07.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №238087693 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового паролю-ідентифікатора UGTW-9264.

Згідно умов кредитного договору №238087693 від 21.07.2024, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 22974,70 грн. на умовах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умови, визначених у цьому Договорі (п.2.1 Договору). Сума кредиту, що зазначена у п.2.1 Договору, складається з двох частин: одна частина у розмірі 19978,00 грн. видається у порядку визначеному Договором (чиста сума кредиту), а інша частина у розмірі 2996,70 грн. утримується кредитодавцем із суми кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати комісії (п.2.2 Договору).

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що кредит надається строком на 92 дні, що складає три місяці, з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника (на споживчі цілі.

Згідно п.3.1, з метою укладання цього Договору позичальник, ознайомившись з Правилами, заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені у заявці, як обов`язкові.

Договором передбачено, що за користування кредитом позичальник виплачує кредитодавцю проценти, у розмірі визначеному ним та комісію за надання кредиту. Розмір комісії та процентна ставка є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника.

Зобов`язання позичальника по сплаті процентів розраховуються згідно процентної ставки 164.250 відсотків річних, що становить 0,450 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним. (п.4.1, п. 4.2 Договору ).

Кредит за цим Договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника використовуючи реквізити платіжної картки НОМЕР_1 . (п.5.1 Договору).

Таким чином, умови договору №238087693 від 21.07.2024 містять усі істотні умови кредитного зобов`язання, зокрема щодо предмета договору, суми кредиту, платності користування кредитними коштами, порядку та строків виконання зобов`язань, відповідальності сторін, електронної форми договору, а також права відступлення права грошової вимоги, що свідчить про належне укладення договору та його обов`язковість для сторін.

Позивачем надано довідку щодо дій позичальника в ІТС ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з якої вбачається порядок та послідовність дій вчинених сторонами договору.

Суд враховує, що відповідач у відзиві не заперечує факту укладення кредитного договору, його електронної форми, отримання кредитних коштів, а також не заявляє вимог про визнання договору недійсним або нікчемним, що узгоджується з презумпцією правомірності правочину, встановленою статтею 204 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом, 21.07.2024 ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти в сумі 19978,00 грн. на його банківську карту - № НОМЕР_2 , ідентифікатор платіжної операції 42153-80075-15943, що підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Оцінюючи докази у їх сукупності та взаємному зв`язку з іншими матеріалами справи, суд дійшов висновку, що первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів, факт отримання відповідачем кредитних коштів є доведеним та документально підтвердженим, тоді як відповідач умови кредитного договору виконав неналежним чином і допустив порушення строків виконання грошових зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору

Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням спірного кредитного договору, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію», а також іншими нормативно-правовими актами у сфері фінансових правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у документах, у тому числі електронних, та підписаний сторонами у спосіб, визначений законом.

За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а його зміст становлять погоджені сторонами умови та обов`язкові умови, визначені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору та інші умови, щодо яких має бути досягнуто згоди сторін. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 3, 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій (електронній) формі.

Презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, відповідачем не спростована, кредитний договір є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався.

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №МВТП/6 на виконання якого первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги №б/н від 29.10.2024 за яким первісний кредитор відступив право вимоги до відповідача за кредитним договором.

28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №28/0525-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 28.05.2025 до Договору факторингу від 28.05.2025 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором.

16.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу №16/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників №2 від 16.07.2025 до договору факторингу №16/07/25-Е, ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 32486,58 грн. за кредитним договором №238087693 від 21.07.2024.

Оцінивши договори факторингу та інші письмові докази у їх сукупності й з урахуванням положень статей 512, 514, 1077, 1078 ЦК України, суд дійшов висновку, що відступлення права грошової вимоги здійснено належним чином, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ЕЙС»» є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості з відповідача. Також суд погоджується з позивачем, щодо того, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Що стосується розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає до стягнення з відповідача.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.

Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Сторони договору №238087693 від 21.07.2024 обумовили суму кредиту, строк кредит -92 дні, розмір процентів за користування кредитом 0,450 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку за договором №238087693 від 21.07.2024 у відповідача ОСОБА_2 наявний борг в сумі 32486,58 грн, з яких: 22974,70 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9511,88 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. З розрахунку вбачається, що проценти за користування кредитом були нараховані за період 21.07.2024 по 29.10.2024, тобто у межах строку кредитного договору. Позивачем будь яких нарахувань за договором не проводилось.

Враховуючи, що відповідачем доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань суду не надано, факт отримання кредиту та розмір заборгованості не спростовано належними та допустимими доказами, заперечення відповідача зазначені у відзиві є необгрунтованими та спростовуються наявними у справі доказами, суд вважає, що позов ТОВ «ФК «ЕЙС»» підлягає до задоволення повністю.

Щодо розстрочення сплати суми заборгованості то дане питання судом не вирішувалося з огляду на таке.

Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відзиві на позов відповідач просив розстрочити сплату суми заборгованості за кредитом на 7-12 місяців. Водночас відповідач не уточнює на який строк він бажає отримати відстрочку. Крім того, до матеріалів справи не додано жодного документу, який би свідчив про тяжкий матеріальний стан відповідача, що унеможливлює виконання нею остаточного судового рішення по справі.

Однак, суд зазначає, що відповідач не позбавлений можливості, у порядку, передбаченому ст. 435 ЦПК України, у процесі виконання рішення суду звернутися до суду із клопотанням про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК).

Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви.

Щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката у розмірі 7000,00 грн., то суд встановив наступне.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 грн., на підтвердження чого надав наступні докази: договір про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 та додаткову угоду до нього, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, протокол погодження вартості послуг до Договору, довіреність, акт приймання-передачі наданих послуг до договору № №20/08/25-01 від 20.08.2025.

Відповідач у запереченнях на відзив просив відмовити у стягненні з нього витрат на професійну правничу допомогу посилаючись на те, що стороною не підтверджено їх розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №810/3806/18 від 17.09.2019, № 320/11366/20 від 13.05.2022.

З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, а також з огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає співмірною до проведеної адвокатом роботи у даній справі, суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Вказана сума на думку суду є об`єктивно обґрунтованою, доказів протилежного відповідачем не надано.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №238087693 від 21 липня 2024 року у розмірі 32486 (тридцять дві тисячі чотириста вісімдесят шість) грн. 58 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та 5000 (п`ять тисяч) грн. витрат на професійну правову допомогу.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , місцезнаходження юридичної особи: 02090, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Тишкун П.В