справа № 645/1129/26
провадження № 2/631/705/26
У Х В А Л А

п р о п р и й н я т т я п о з о в н о ї з а я в и д о р о з г л я д у

т а в і д к р и т т я с п р о щ е н о г о п о з о в н о г о п р о в а д ж е н н я у с п р а в і

13 березня 2026 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Мащенко С. В., розглянувши цивільну справу з єдиним унікальним № 645/1129/26 (провадження № 2/631/705/26) за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості»,

в с т а н о в и в:

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» » в електронній формі за допомогою та з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи звернулось в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості».

Зазначена заява надійшла з Немишлянського районного суду міста Харкова в порядку частини 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України, зареєстрована за вхідним № 1733/26-вх від 10.03.2026 року, із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 645/1129/26 (провадження № 2/631/705/26) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

За правилом частини 8 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд, скориставшись даними Єдиного державного демографічного реєстру щодо інформації про зареєстроване місце проживання особи, отримав відповідь № 2444137 від 11.03.2026 року, з якого вбачається, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В ухвалі судді Немишлянського районного суду міста Харкова Спесивцева О. В. як підставу для передання справи на розгляд цьому суду зазначено, що з інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери від 16.02.2026 року вбачається, що місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, у межах строку, обумовленого абзацом 2 частини 1 статті 187 та згідно із частиною 1 статті 185 й частиною 3 статті 124 Цивільного процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини позову, їх правову кваліфікацію, характер спірних правовідносин та предмет захисту, судом встановлено таке.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вказане повністю кореспондує зі змістом статті 55 Конституції України, яку відповідно до рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) слід розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку, і суд не може відмовити у правосудді, а також у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства.

Одночасно із цим правилами прецедентної практики Європейського суду з прав людини передбачено, що кожна держава - учасниця Конвенції, реалізуючи пункт 1 її статті 6 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, незважаючи на те, що звернення особи до суду є її абсолютним правом, однак воно повинно ґрунтуватись на приписах матеріального та процесуального законів.

Крім того, статтею 8 та частинами 1 і 2 статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обумовлено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом колегією суддів, а також за участю присяжних. Суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд та розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 року (із змінами та доповненнями) визначає, що:

-місцем проживання фізичної особи є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги;

-місцем перебування особи є житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

Механізм здійснення реєстрації місця проживання та перебування осіб в Україні визначений Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року (із змінами та доповненнями).

Так, пункти 3, 7 та 9 вказаних Правил мовлять про те, що реєстрація місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування.

Отже, і місце проживання, і місце перебування будь-якої фізичної особи реєструється у відповідному порядку.

Разом з цим, відповідно до приписів частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014 року (зі змінами та доповненнями) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

За правилом, викладеним у частині 1 статті 4 вказаного Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Проте, на підставі наведеного вище пункту 9 Правил реєстрації місця проживання довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.

Відтак, інформація з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери щодо інформації про внутрішньо переміщену особу не є джерелом підтвердження зареєстрованого місце проживання чи перебування відповідача, а свідчить лише про факт його внутрішнього переміщення та взяття на облік.

Також, забезпечуючи сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України в своїй постанові, прийнятій 24.06.2024 року у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, в межах справи з єдиним унікальним № 554/7669/21 (провадження № 61-5805сво23),- сформулював висновки, згідно з якими визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місяця проживання або перебування фізичної особи, тому позови, не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування особи, відмінним від зареєстрованого. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Оскільки з відповіді Єдиного державного демографічного реєстру вбачається факт реєстрації відповідача на території Немишлянського району міста Харкова, про що достеменно було відомо судді Немишлянського районного суду міста Харкова Спесивцеву О. В. на час постановлення 17.02.2026 року своєї ухвали, то справу з єдиним унікальним № 645/1129/26 за позовом ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» надіслано до Нововодолазького районного суду Харківської області безпідставно, так як даних, які б доводили у законний та процесуальний спосіб зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача на території, підсудній цьому суду Немишлянським районним судом міста Харкова у процесуальний спосіб не отримано.

Між тим, з огляду на зміст частини 1 статті 378 Цивільного процесуального кодексу України порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення.

Проте відповідно до статті 32 цивільного процесуального кодифікованого закону України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відтак, позовна заява ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» віднесена до предметної, суб`єктної, та інстанційної юрисдикції цього суду, подана з додержанням вимог статей 175 - 177 Цивільного процесуального кодексу України, підстав, визначених статтями 185 - 186 цього ж кодексу, для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження у справі не має, а спори про підсудність між судами не допускаються.

З огляду на предмет спору та в порядку виконання імперативного припису пункту 2 частини 2, пункту 1 частини 4 і пункту 4 частини 6 статті 19, а також пункту 1 частини 1 статті 274 та частини 7 статті 277 Цивільного процесуального кодексу України, судочинство у цій справі слід здійснювати за правилами, передбаченими вказаним кодифікованим законом, в порядку спрощеного позовного провадження.

Незважаючи на те, що письмова заява по суті справи безпосередньо та як додаток до неї не містить клопотання сторони позивача про розгляд справи у судовому засіданні, суд вважає, що позов ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» слід прийняти до провадження й, беручи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, її розгляд слід здійснити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Окрім того, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа надійшла на розгляд повноважного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтями 9, 26, 51, 55 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями); Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Стрижак проти України» від 08.11.2005 року (заява № 72269/01); Рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води); статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 року (із змінами та доповненнями); статтями 1 і 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014 року (зі змінами та доповненнями); Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року (із змінами та доповненнями); постановою, прийнятою 24.06.2024 року у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, в межах справи з єдиним унікальним № 554/7669/21 (провадження № 61-5805сво23); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; статтями 3, 4, 17, 18, 19, 175 - 180, 184 185, 187, 274, 277 279, пунктом 1 частини 1 і частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 і 11 статті 272, частиною 2 статті 352, пунктом 7 частини 1 статті 353 та статтею 378 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),

у х в а л и в:

Прийняти позовну заяву з єдиним унікальним № 645/1129/26 (провадження № 2/631/705/26) за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» до розгляду Нововодолазьким районним судом Харківської області та відкрити провадження у справі.

Розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначити о 10 годині 00 хвилин 10 квітня 2026 року у приміщенні Нововодолазького районного суду Харківської області (юридична адреса: вулиця Захисників України, будинок № 1, селище Нова Водолага, Харківська область, Україна, 63202, зал судового засідання № 1) з повідомленням (викликом) сторін.

Про прийняття справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, а також про дату, час і місце судового засідання із розгляду справи по суті повідомити сторони й всіх інших учасників справи, які беруть у ній участь, за правилами та в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, в тому числі шляхом надсилання судової повістки про виклик.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали, впродовж якого він має право надіслати суду:

?відзив на позовну заяву із одночасним надісланням його копії та доданих до нього документів іншим учасникам справи;

?всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;

?а також пред`явити зустрічний позов.

Зауважити, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання суду відповіді на відзив, із одночасним надісланням її копії та доданих до неї документів іншим учасникам справи, в якій він має викласти свої пояснення, міркування і аргументи (із наданням у разі наявності письмових та електронних докази (які можливо доставити до суду) на їх підтвердження) щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, із одночасним надісланням його копії та доданих до нього документів іншим учасникам справи, в яких він має викласти свої пояснення, міркування і аргументи (із наданням у разі наявності письмових та електронних докази (які можливо доставити до суду) на їх підтвердження) щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Інші учасники справи мають право надати свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив та заперечення до початку розгляду справи по суті, тобто до відкриття першого судового засідання.

Зауважити, що відзив, відповідь на відзив, заперечення, а також письмові пояснення на них повинні відповідати вимогам частини 3 5 статті 178 та частини 1 2 статті 183 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, встановивши, що заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини 1 2 статті 183 цього кодексу, повертає її заявнику без розгляду.

Наголосити, що з огляду на зміст статті 83 цивільного процесуального кодифікованого закону України, докази у справі подаються безпосередньо суду разом із позовом, відзивом або письмовими поясненнями тощо. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких його не можливо подати у зазначений строк; а також докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання причин такого неподання поважними, суд може встановити учаснику справи додатковий строк для їх подання. Докази не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачене цим кодексом, подаються через канцелярію суду або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Роз`яснити учасникам справи, що їх неявка у судове засідання за умови належного повідомлення про його дату, час і місце, не перешкоджає його проведенню на підставі наявних у справі даних чи доказів, крім випадків, визначених статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України.

Також роз`яснити учасникам судового процесу, що згідно із приписами частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, вони зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання, інакше вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Крім того, роз`яснити учасникам судового процесу, що згідно із приписами частини 1 та 2 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, вони зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), місцезнаходження, а також про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти або іншої аналогічної інформації під час провадження справи. У разі відсутності такої заяви судова повістка надсилається їм на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Вказане положення закону застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Звернути увагу сторін, що за їх згодою вони мають право на проведення врегулювання спору за участю судді до початку розгляду справи по суті або до вступу у справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Повідомити учасників справи, що інформацію щодо її розгляду, вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки:«http://nv.hr.court.gov.ua».

Копію ухвали надіслати учасникам судового процесу протягом двох днів з дня її складення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду виключно у випадку відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, складено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко