З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" березня 2026 р. Справа № 596/1616/25
Провадження № 2/596/178/2026
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого Лисюк І.О.,
за участю секретаря судового засідання Туткалюк В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в смт. Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини до досягнення молодшою дитиною трьох років посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем, який вони зареєстрували 06 березня 2021 року у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), відповідний актовий запис №290, у них народилося двоє дітей: син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час зареєстровані та проживають разом із нею і знаходиться на її утриманні.
На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, та інших доходів, окрім допомоги по догляду за дитиною у неї немає, а відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі в утриманні спільних дітей не приймає. Оскільки відповідач не забезпечує ні її, ні дітей матеріально, хоча має для цього всі можливості, так як має працездатний вік, задовільний стан здоров`я, працює неофіційно з чого отримує заробіток, а тому здатний забезпечити не тільки власний добробут а й матеріальне утримання сім`ї, тому просить суд:
- стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житедя: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки: АДРЕСА_2 , аліментів на утримання малолітніх дітей: сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначені в твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня зверненнядо та до досягнення дітьми повноліття;
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житедя: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки: АДРЕСА_2 , аліментів на утримання дружини з якою проживають діти визначені в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно починаючи із дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 трирічного віку.
Ухвалою суду від 08.12.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини. Вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що повідомлено учасників справи відповідно до приписів норм ЦПК України.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, та інших доходів, окрім допомоги по догляду за дитиною у неї немає, а відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі в утриманні спільних дітей не приймає. На даний час шлюб між ними розірвано, вона проживає з батьками та дітьми. Стан здоровя дітей задовільний.
Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлявся судом про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції суду рекомендованим листом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно приписів ст.128 ЦПК України, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач.
Суд, заслухавши вступне слово сторони позивача дослідивши докази подані сторонами та письмові пояснення сторін, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 06 березня 2021 року уклали шлюб, який зареєстрували у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), відповідний актовий запис №290, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 видане 06 березня 2021 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).(а.с.4).
Сторони по справі являються батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 видане 15 грудня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с.5) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 видане 05 червня 2024 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.(а.с.6), які проживають без реєстрації з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_3 .
Добровільно питання утримання малолітніх дітей сторонами не врегульовано.
За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно приписів ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Як слідує із роз`яснень, що містяться в пунктах 17, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким вона проживає. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).
Як слідує із змісту положень ст.181 СК України, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Прожитковий мінімум встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік» на дітей до 6 років 2 563 грн;
Прожитковий мінімум встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2026 рік» для дітей вікoм до 6 рокiв становить 2 817 грн..
Судом також встановлено, що починаючи з 26.11.2025 року і по теперішній час між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дітей.
При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлені судом обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, та приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначені у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., на утримання дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначені у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України.
Твердження ОСОБА_1 в позовній заяві про те, що відповідач може їй надавати щомісячно аліменти в розмірі по 2500 на утримання кожної дитини не ґрунтуються на матеріалах справи.
Відповідно до ч.2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Таким чином, виходячи із обов`язку обох батьків у рівній мірі утримувати дітей суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у сумі не меншій ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При цьому суд також враховує правову позицію, висловлену в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 461/4936/16.
При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.
Суд вважає, що даний розмір аліментів буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, а також забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Щодо позовних вимог про стягнення коштів на утримання дружини, суд приходить до наступного.
Судом також встановлено, що діти знаходиться на утриманні позивачки, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років, працювати немає змоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання матері дитини в період догляду за дитиною до трьохрічного віку не надає.
Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Згідно статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Проте, суд вважає, що за недоведеністю належними, допустимим та достатніми доказами належного майнового становища відповідача, достатнього для визначення розміру стягуваних аліментів у запитуваному позивачем розмірі ( тверда грошова сума 2000 грн.), беручи до уваги норми Сімейного кодексу України, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дружини підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, відповідно до положень ст. 84 СК України.
Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини підлягає до часткового задоволення.
Дане рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1(один) місяць допустити до негайного виконання.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.
Керуючись ст. ст. 180-184, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 5, 13, 76-78, 82, 84, 141, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 280, 430 Цивільного процесуального кодексу України суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини, задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , щомісячно аліменти: на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначені в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначені в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2025 року та до досягнення дітьми повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання визначені в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 26 листопада 2025 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Дане рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1(один) місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 18.03.2026.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК