Справа № 168/796/25
Провадження № 2/168/14/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року Старовижівський районний суд Волинської області у складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

за участю: секретаря Островерхої Т.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Виконавчого комітету Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області, Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання батьківства,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся із позовом, в якому просить визнати його батьком неповнолітнього ОСОБА_6 .

На обґрунтування позову зазначає, що проживав спільно з відповідачкою ОСОБА_7 в період часу з 2007 р. У 2010 році в них народився син ОСОБА_6 . Батьком ОСОБА_6 в свідоцтві про народження вписаний чоловік відповідачки ОСОБА_5 , оскільки саме в шлюбі з останнім перебувала відповідачка. Незважаючи на цю обставину він завжди поводився як батьк ОСОБА_8 . На даний час шлюб між ним та відповідачкою не розірваний, хоча відповідачка поїхала в Республіку Білорусь і не навідується до сина. Факт свого батьківства позивач підтверджує тим, що на момент зачаття дитини проживав спільно з відповідачкою, допомагав їй під час вагітності та пологів, визнав дитину перед родичами та друзями, від народження опікувався дитиною, син від народження проживав з ним, повністю перебуває на його утриманні. Також це можуть підтвердити свідки. Також зможе підтвердити висновок експертизи. Відповідач ОСОБА_5 , що записаний батьком дитини в 2016 році на прохання позивача надав заяву про те, що він відмовляється від дитини, не заперечує, що не бере участі в вихованні дитини, не проявляє батьківської турботи.

У справі відкрито провадження ухвалою від 22.08.2025 р.

Ухвалою суду від 23.09.2025 призначена судова молекулярно генетична експертиза.

19.01.2026 ухвалою суду поновлено провадження у зв`язку з отриманням висновку експертизи.

18.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Додатково пояснив, що спочатку проживав з відповідачкою без реєстрації шлюбу, народився син ОСОБА_9 . Під час реєстрації народження дитини, оскільки відповідачка перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, то батьком був записаний саме чоловік відповідачки, а згодом відповідачка з ОСОБА_5 розірвала шлюб і уклала шлюб з позивачем. Однак спільне життя не склалось, відповідачка поїхала за межі України, дитина проживає з ним. У даний час дитині майже виповнилось 16 років. Щодо строку звернення до суду із цим позовом пояснив, що з моменту народження ОСОБА_6 виховував його як свою дитину, а останні роки мати самоусунулась від виховання дитини. Незважаючи на такі обставини та існування фактичних сімейних відносин, на момент народження дитини та протягом тривалого часу не мав достовірної інформації щодо належного підтвердження свого біологічного батьківства. Тому обмежився реєстрацією шлюбу з відповідачкою і спільним проживанням з нею і сином. Але, після того як відповідачка їх залишила, а в телефонній розмові відповідачка в 2025 р. повідомила, що не бажає забирати сина, та запевнила, що він є біологічний батько дитини, незважаючи на перебування в той час в шлюбі з іншим чоловіком. Раніше розмов щодо біологічної спорідненості з дитиною між ним та відповідачкою не було. Після того, як дізнався зі слів відповідачки, що все таки є батьком дитини, то без зволікань звернувся до суду. Вартість проведення експертиз також вплинула на своєчасність звернення до суду. Просить визнати його батьком дитини і внести відповідні відомості про нього як про батька дитини в актовий запис по народження.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов з наведених в ньому підстав, додатково пояснила, що дитина проживала весь час з відповідачем, він ставився до сина як до рідної дитини. З огляду на не зовсім впорядковані сімейні стосунки відповідачки, були все таки сумніви щодо батьківства позивача, але вони відпали після телефонної розмови з відповідачкою щодо подальшої долі дитини. Всі сумніви остаточно виключив висновок експертизи.

Представник третьої особи ОСОБА_2 дала суду пояснення про те, що умови проживання дитини в сім`ї позивача забезпечені належні умови. Стосунки з дитиною хороші. Дитина називає позивача батьком і також знає про суть позову, який розглядається. Оскільки мати дитини ним не піклується, неповнолітній має бажання залишитись проживати в Україні з батьком, не має наміру їхати до матері, вважає, що задоволення позову відповідатиме інтересам дитини,

Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції просить розглянути справу за відсутності представника за наявними матеріалами справи (а.с. 76).

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не подавали, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК).

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, думку неповнолітньої дитини, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Встановлено такі обставини.

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з свідоцтвом про народження його батьками є відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_7 (а.с.8).

Позивач ОСОБА_3 проживає в с. Дубечне Ковельського району (а.с.9).

ОСОБА_6 є учнем 9-4 класу ліцею с.Дубечне, проживає разом з ОСОБА_3 , який опікується і цікавиться навчанням дитини (а.с. 10).

Згідно з актом обстеження від 27.04.2025 р. умови проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_3 є належні (а.с.11).

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу між позивачем та відповідачкою ОСОБА_7 укладено шлюб 02.07.2026 р., прізвища чоловіку та дружині присвоєні ОСОБА_10 (а.с.13).

Згідно з довідкою Дубечненської сільської ради від 26.03.2026 № 372 ОСОБА_4 проживала в с.Дубечне без реєстрації, в листопаді 2018 р. виїхала в Білорусь.

Про факт проживання ОСОБА_4 без реєстрації в с.Дубечне з позивачем стверджує також в письмовій заяві ОСОБА_11 .

Відповідач в справі ОСОБА_5 у письмовій заяві повідомив, що не бере участі в вихованні дитини ОСОБА_6 , тому не заперечує щодо подальшого усиновлення дитини ОСОБА_3 (а.с.15).

З висновку експерта № СЕ 19/103-25/13778-БД від 08.01.2026 року встановлено, що ОСОБА_3 може бути батьком дитини ОСОБА_6 , ймовірність походження цих ДНК профілів від батька становить 99,999995 %.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дала пояснення про те, що є сестрою позивача. Брат та відповідачка проживали разом, але шлюб спочатку не був зареєстрований, в них народився син. Всі вважали ОСОБА_8 сином позивача. Після того, як відповідачка покинула дитину і виїхала за межі України, дитиною займається позивач і допомагає вона. Зі слів племінника він не бажає їхати за межі України, з матір`ю не бажає жити.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 дав пояснення про те, що є сусідом позивача, думає, що ОСОБА_9 є сином позивача, бо проживає весь час з ним.

Суд на виконання вимог Сімейного кодексу заслухав думку неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , який розповів, що знає про суть позову, не заперечує щодо задоволення позову, внесення запису про позивача як про батька до його свідоцтва про народження, а також щодо зміни прізвища і по батькові. Вважає своїм батьком позивача та хоче бути офіційно його сином.

Суд враховує такі положення закону.

Відповідно до змісту ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно зі ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно із ч. 1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Як вбачається з висновку експерта № СЕ 19/103-25/13778-БД від 08.01.2026 року ОСОБА_3 , може бути батьком дитини ОСОБА_6 , ймовірність походження цих ДНК профілів від батька становить 99,999995 % ( а.с. 44-48).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 25.08.2020 у справі № 478/690/18, висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Конвенції дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ.

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Беручи до уваги висновок експерта про біологічне батьківство позивача відносно дитини ОСОБА_6 , ймовірність якого становить 99,99 %, бажання позивача довести факт батьківства відносно своєї дитини, актом обстеження умов проживання, де вказано що позивач забезпечує належне утримання та виховання ОСОБА_6 за місцем проживання позивача, суд доходить висновку про доведеність факту батьківства позивачем. Таким чином суд вважає доведеним факт батьківства позивача щодо дитини ОСОБА_6 .

За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму).

Відповідно до п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п.2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Враховуючи викладене, до актового запису про народження дитини необхідно внести зміни, зазначивши відповідача батьком дитини.

Згідно з положеннями ст. 129 СК до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Позивач вказує, що був не переконаний в тому, що є батьком дитини, адже на момент народження сина його матір перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, який згідно з законом і вказується як батько дитини. Окрім того, остаточно визначився з питанням щодо свого батьківства після того, як позивач повідомила в 2025 році, що не бажає повертатись до України і виховувати сина, а такий обов`язок покладається на нього як батька. Суд вважає, що строк звернення до суду з позовом дотримано.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд враховує, що зв`язок позивача з дитиною вважається достатньою підставою для того, щоб віднести їхні родинні відносини до сфери сімейного життя в тому значенні, в якому це поняття вживається в ст.8 Конвенції. Коли встановлено наявність сімейних зв`язків з дитиною, держава повинна діяти так, щоб дозволити цим зв`язкам розвиватись, а також, щоб дати правові гарантії, які б забезпечили інтеграцію дитини в сім`ю, починаючи з моменту народження. Ключовим є наявність доступної процедури, використовуючи яку, батько дитини міг би вимагати визнати його батьком дитини (рішення в справі «Ружанський проти Польщі»).

З метою забезпечення цих гарантій, враховуючи баланс між інтересами дитини ОСОБА_6 , який вважає позивача своїм батьком, і між інтересами батька, який бажає виконувати свої обов`язки перед дитиною, наявність висновку молекулярно-генетичної експертизи, яким доведений факт батьківства позивача, встановлених обставин справи, а саме, що з моменту народження дитина ОСОБА_6 весь час проживає з позивачем, з відповідачем ОСОБА_5 . ОСОБА_6 ніколи не проживав, запис про відповідача ОСОБА_5 , як батька, в свідоцтві про народження був внесений через його перебування в шлюбі з мамою дитини, проте фактично позивач, відповідачка та ОСОБА_6 разом проживали одна сім`я і саме позивача він вважає своїм батьком, суд вважає позов обґрунтованим.

Відповідно необхідно внести зміни до актового запису про народження дитини, народження ОСОБА_6 , і вказати батьком позивача ОСОБА_3 , виключивши попередні відомості про батька « ОСОБА_5 ». Також необхідно у графі «по батькові дитини» змінити з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 ».

Оскільки матір дитини ОСОБА_7 і батько дитини ОСОБА_3 на момент народження дитини в шлюбі не перебували, під час народження дитині обрано прізвище ОСОБА_16 . На час ухвалення рішення в справі ОСОБА_6 виповнилось 16 років і відповідно до ст. 149 СК він має право на власний розсуд змінити своє прізвище.

З огляду на викладене, положення ст. 149 СК, суд не вбачає підстав вирішувати рішенням суду питання про зміну прізвища дитини в актовому записі про народження. Одночасно необхідно роз`яснити, що ОСОБА_6 має право на власний розсуд з огляду на досягнення 16 річного віку змінити свої прізвище.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України ст.ст. 128, 134 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Виконавчого комітету Дубечненської сільської ради Ковельського району волинської області, Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця с.Рокита Старовижівського району Волинської області, батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за №30 від 24.04.2010, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області, а саме:

- у графі «Відомості про батька» вказати « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України», виключити попередні відомості про батька « ОСОБА_5 ».

- у графі «по батькові дитини» змінити з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 ».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_1 : адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання в Україні АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 .

Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області, представник Махун Людмила Володимирівна, адреса місця знаходження: вул. Незалежності, 20, с.Дубечне, Ковельський район, Волинська область, код за .

Третя особа - Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса місця знаходження: вул. Кармелюка,4, м. Ковель, Волинська область, код за .

Повне рішення складено 26.03.2026 р.

Суддя О. Й. Хаврона