Справа №278/1776/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., за участі секретаря Кравчук Д.В., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вищевказана заява.

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказує, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області 02.12.2015 позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 312148,33 грн і по 1560,74 грн з кожного судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23 листопада 2016 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов банку задоволено частково.

Заявником зазначено, що 22.01.2019 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» було укладено договір факторингу, згідно з яким АТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» прийняло право вимоги за кредитним договором №490070601 від 20.05.2008 укладеним із ПАТ «Альфа-Банк».

Також зазначено, що 22.01.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого до останнього переходить право вимоги за вказаним вище кредитним договором.

У зв`язку з викладеним заявник просить суд замінити стягувача у виконавчому провадженні та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 12.12.2025 прийнято до свого провадження вказану заяву та призначено судове засідання (а.с. 34).

26.12.2025 задоволено клопотання представника заявника та витребувано докази (а.с.51).

Копію ухвали суду від 26.12.2025 представник ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» Коляда І.А. отримав 12.01.2026 (а.с. 62).

Оскільки вимог ухвали суду не виконано, судом повторно витребувано дані документи, про що постановлено ухвалу 16.01.2026 (а.с. 59).

Копію ухвали отримано 26.01.2026, про що свідчить трекінг АТ «Укрпошта» (а.с. 68-69).

06.03.2026 від ТОВ "Інвест-кредо" надійшло клопотання та надано витребовувані докази

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про судовий розгляд належним чином. У вимогах вказаної заяви представник заявника просив розглядати справу за його відсутності.

Представником АТ "Сенс Банк" подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування - АТ «Сенс Банк») відступило право вимоги по кредитному договору №490070601 від 25.05.2008 укладеного із ОСОБА_2 для Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» () згідно договору факторингу від 22.01.2019 р.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглядається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до такого.

Рішенням Житомирського райсуду Житомирської області від 02 грудня 2015 року позов банку задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 312148,33 грн і по 1560,74 грн з кожного судових витрат. У задоволенні зустрічного позову відмовлено (а.с. 17-18).

Постановою від 06 грудня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, касаційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, рішення апеляційного суду Житомирської області від 23 листопада 2016 року залишено без змін (а.с. 13-14).

Між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" 22.01.2019 укладено договір факторингу, згідно якого до ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" переходить право вимоги за кредитним договором № 490070601 від 20.05.2008 (а.с. 81-83).

Згідно договору про відступлення права вимоги від 22.01.2019, який укладений між ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» та ОСОБА_1 , до останнього переходить право вимоги за кредитним договором № 490070601 від 20.05.2008 (а.с. 9-10).

13.02.2017 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №278/1776/15-ц (а.с. 11) про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Проводячи аналіз наведених норм права, слід дійти висновку, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, у тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінніст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишилося невиконаним («Шмалько проти України», № 60750/00, пункт 43, рішення від 20 липня 2004 року; «Ромашов проти України», № 67534/01, пункт 42, рішення від 27 липня 2004 року та інші).

Відповідно до правової позиції ВС від 16.05.2018 у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному випадку правонаступник стягувача сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку ст. 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція міститься у ПВС КЦС від 21.03.2018 року у справі № -1355/10.

Враховуючи позицію Верховного Суду, заміна сторони правонаступником може відбуватись як при відкритому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах ВС від 05.12.2018 року у справі № 643/4902/14-ц, від 31.10.2018 року у справі № 201/8548/16-ц та від 15.08.2018 року у справі № 190/2119/14-ц.

За таких обставин суд вважає, що заява в частині вимог про заміну сторони виконавчого провадження підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

Із копії розписки від 01.03.2020 ОСОБА_1 бачається, що останньому сплачено заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором 490070601 від 20.05.2008 (а.с. 24).

Однак суд констатує, що заявником не надано достатніх доказів щодо підтвердження факту виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, оскільки згадана розписка не може бути належним та достатнім доказом у даному випадку.

Відтак суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вказаної вимоги.

Керуючись ст. ст. 258-261,432, 442 ЦПК України, ст. ст. 512, 514, 515 ЦК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково.

Замінити сторону стягувача з Акціонерного товариство «Фінансова компанія «Альфа-Банк», як вибулої сторони, на його правонаступника ОСОБА_1 , по виконанню рішення у справі № 278/1776/15-ц про стягнення із ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 312148,33 грн і по 1560,74 грн з кожного судових витрат.

Щодо вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Стягувач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місце знаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересовані особи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», місце знаходження: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2 літера «Б», .

Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місце знаходження: м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, 2-Д, .

Суддя О. М. Дубовік