Справа № 489/5431/24
Номер провадження 2/489/23/26
УХВАЛА

18 березня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про виділ в натурі частки земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності та припинення права спільної часткової власності

встановив

На розгляді в Інгульському районному суді м. Миколаєва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності та припинення права спільної часткової власності.

05.11.2025 до суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання про поновлення процесуального строку та залучення третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. В обґрунтування клопотання зазначає, що 29.05.2025 підготовче провадження у цій справі закрито, відповідно до вимог ст.52 ЦПК України сплив термін для звернення до суду із такою заявою. З 26.07.2024 він приймав участь у справі в якості співвідповідача в судовому засіданні. 09.07.2025 представникові позивача адвокату Бєловій Р.В. суддею було роз`яснено право та необхідність визначення зі статусом відповідача ОСОБА_3 . Наступне судове засідання було призначено на 01.10.2025. В цей день адвокатом була подана заява про залишення позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 без розгляду та виключення його з числа відповідачів. Ухвалою суду від 01.10.2025 було залишено без розгляду позовні вимоги до ОСОБА_3 . Копію ухвали ОСОБА_3 не отримував. Про її існування та те, що змінився його статус відповідача дізнався в приміщенні суду 30.10.2025. Так, перебуваючи в статусі відповідача, ОСОБА_3 не мав процесуального права заявлення клопотання про залучення його в якості третьої особи з самостійними вимогами, а прерогатива залишення без розгляду позовних вимог стосовно нього та виключення його зі статусу відповідача є лише у позивача, тому право на подачу відповідного клопотання та пред`явлення позову у ОСОБА_3 виникло 30.10.2025, коли він дізнався, що змінився його процесуальний статус. ОСОБА_3 вважає причини пропуску строку для залучення третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору поважними, а тому вбачає підстави для поновлення процесуального строку на подання позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала клопотання.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали справи та заяви суд виходить з такого.

26.07.2024 позивачем пред`явлено до суду позов про виділ в натурі частки земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності та припинення права спільної часткової власності, відповідачами зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

26.02.2025 складено висновок експерта ОСОБА_4 судової земельно-технічної експертизи та запропоновано варіанти поділу спірної земельної ділянки.

26.05.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

Заявою від 27.05.2025 від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та визнання ним позову.

Ухвалою суду від 29.05.2025 закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду.

В заяві від 01.10.2025 представник позивача просив суд залишити без розгляду вимоги до відповідача 1- ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 01.10.2025 залишено без розгляду позовні вимоги до відповідача 1 ОСОБА_3 .

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 був обізнаний з наданим до суду висновком судового експерта №125-0006 від 26.02.2025. Більше того, він про це зазначив сам в заяві від 27.05.2025. При цьому судом йому було роз`яснено право подати зустрічний позов. Цим правом він не скористався.

Долучена до клопотання про поновлення процесуального строку та залучення третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору позовна заява є фактично за своєю суттю зустрічним позовом.

Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що, оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК.

Так, згідно з положеннями ст. 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1ст. 2 ЦПК України).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч.1,2 та 4ст. 10 ЦПК України).

У відповідності до вимог п. 4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

У правових висновках Великої палати Верховного суду які викладені у постановах від 13.03.2019 № 916/3245/17 та від 12.06.2019 № 916/542/18, зазначено таке.

До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статей 193 і 194 ЦПК України, тобто як до вимог щодо подачі зустрічного позову.

Відповідно до частин 1-3 статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Недоцільно розглядати первісний позов і зустрічний позов, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

Участь третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, характеризується такими ознаками: вступають у процес, що розпочався; вступають у процес до закінчення судового розгляду; є суб`єктами спірних матеріальних правовідносин; вступають у процес добровільно та з власної ініціативи; втручаються у спір між сторонами, що вже виник; їх інтереси суперечать, як правило, інтересам обох сторін; заявляють самостійні вимоги на предмет спору (можуть претендувати на весь предмет чи на його частину); відстоюють у процесі свої інтереси, а відтак, їхня юридична заінтересованість носить особистий характер. Матеріально-правовий інтерес полягає в тому, що рішення, яке буде винесено судом по конкретній справі, може порушити права та інтереси третьої особи. Процесуально-правовий інтерес третьої особи полягає в недопущенні ухвалення судом невигідного для себе рішення.

Таким чином, для того, щоб набути статус третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, повинно бути дотримано декілька критеріїв:1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору); 2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам ); 3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Дотримання цих критеріїв підлягає оцінці та з`ясуванню під час прийняття рішення щодо вступу у справу третьої особи з самостійними вимогами (аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2019 року у справі № 910/12463/18, від 27 вересня 2019 року у справі № 904/323/19, від 05 грудня 2019 року у справі № 911/3132/17, від 11 листопада 2020 року у справі № 912/2751/16).

Отже, право на пред`явлення позовної заяви третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору не є абсолютним, подаючи позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо форми, змісту, строку подання, а також порядку її подання.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

На відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень статті 52 ЦПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, щодо якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постановах Великої Палати Верховного Суду у справах від 13 березня 2019 року № 916/3245/17 та від 12 червня 2019 року № 916/542/18.

Отже, ОСОБА_3 порушено часовий критерій для вступу у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Його посилання на неможливість в статусі відповідача заявляти клопотання про залучення його в якості третьої особи з самостійними вимогами у справі суд враховує та сприймає критично, оскільки ОСОБА_3 було роз`яснено його право на подання зустрічного позову, яким він не скористався та не вчинив дій відповідно до вимог ст. 193 ЦПК України.

Пропущений процесуальний строк може бути поновлено у випадку пропуску його з поважних причин.

Суд враховує, що ОСОБА_3 було відомо про висновок експерта, про що він вказує у заяві від 27.05.2025. Після цього, було закрито підготовче провадження та призначено декілька судових засідань і ОСОБА_3 подав заяву про залучення його третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Суд вважає, що доказів наявності поважних причин пропуску процесуального строку не надано.

За таких підстав суд не знаходить підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 щодо поновлення йому строку на подання заяви про залучення його в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 188, 259, 260 ЦПК України суд

ухвалив

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку на подачу заяви про залучення в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому копія ухвали суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної копії ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 23.03.2026.

Суддя В. В. Кокорєв