ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/341/25Головуючий у 1-й інстанції Лелик О.М.
Провадження № 22-ц/817/334/26 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 605/341/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2025 року, повний текст якого виготовлений 08 жовтня 2025 року, ухваленого суддею Лелик О.М., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2025 року ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1361-7349 від 09.03.2024 в розмірі 38000 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 09.03.2024 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1361-7349. Відповідно до умов кредитного договору Товариство взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб. Умовами кредитного договору передбачено, що сума кредиту становить 7600 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 30 днів, знижена процентна ставка 2,50% в день, стандартна процентна ставка 2,50% в день. Свої зобов`язання за кредитним договором ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим, станом на 14.07.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 64600 грн. Водночас, ТзОВ «Укр Кредит фінанс» прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТзОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 26600 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 38000 грн.

Заочним рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 08.10.2025 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 1361-7349 від 09.03.2024 року у розмірі 38000 гривень (в тому числі заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту) 7600 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 30400 грн).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 2422,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2025 та ухвалити нове, яким зменшити розмір заявленої заборгованості до співмірного та обґрунтованого.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що фактично отримана нею сума кредиту становила 7600 грн, водночас судом першої інстанції визнано до стягнення 38 000 грн, що у п`ять разів перевищує суму отриманих коштів.

Такий розмір нарахувань є очевидно неспівмірним, що суперечить ст. ст. 3, 13, 509, 551 ЦК України, правовій позиції Верховного Суду щодо недопустимості перетворення неустойки та процентів на засіб покарання боржника.

Суд першої інстанції неправомірно прийняв розрахунок позивача, не перевіривши період нарахування процентів, правові підстави для нарахування після спливу строку кредитування, відповідність умов договору вимогам законодавства про захист прав споживачів.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не поступав.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 09.03.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання договору про відкриття кредитної лінії за № 1361-7349 за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором номер пароля С 7128 (а.с. 10-18).

Відповідно до умов вказаного кредитного договору, кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (п.п. 2.1, 2.2).

Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір Кредиту становить 7600 грн, дата надання/видачі кредиту: 09.03.2024 року (п. 2.3 Договору).

Базовий період складає 30 календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Сплату процентів за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів дат, які є останніми днями відповідних Базових періодів (п.п. 4.8, 4.9.).

Позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п. 10.2, 10.3 цього договору користується програмою лояльності кредитодавця та сплачує проценти за користування кредитом за наступною ставкою: знижена процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка за користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору. Право користування кредитом за пільговою процентною ставкою протягом першого базового період надається позичальнику, якщо про це вказано в п. 10.1 договору за умови, що позичальник у повному обсязі сплачує проценти за користування кредитом, нараховані за пільговою процентною ставкою не пізніше останнього дня першого базового періоду шляхом сплати кредитодавцю обов`язкового платежу у повному обсязі. У разі несплати позичальником у повному обсязі нарахованих за пільговою процентною ставкою відсотків за користування кредитом не пізніше останнього дня першого базового періоду, нарахування процентів за користування кредитом за перший базовий період здійснюється за стандартною процентною ставкою (п.п. 10.1, 10.2).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом (п. 4.10. Договору).

Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 02.01.2025 року. Строк договору є рівним строку кредитування (п. 4.12 Договору).

Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот сорок сім цілих, двадцять чотири сотих відсотки (п. 4.13. Договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 64600,00 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п. 4.14 Договору).

У разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення Кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати повернення кредиту, визначеного п. 4.12 даного Договору (п. 8.5).

Невід`ємною частиною цього договору є додатки: правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (п. 12.13).

У пункті 13 «Реквізити сторін» сторони визначили, що позичальник ОСОБА_1 користується особистим електронним платіжним засобом № НОМЕР_1 .

Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №1361-7349 (Графік платежів за договором), згідно з методикою Національного банку України, яка містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням термінів платежу, загальна вартість кредиту становить 64600 грн, сума кредиту 7600 грн.; проценти за користування кредитом становлять 57000 грн. (зворот а.с. 28)

З довідки про перерахування суми кредиту № 1361-7349 від 09.03.2024 вбачається, що ТОВ «Укр кредит фінанс» за кредитним договором № 1361-7349 від 09.03.2024 09 березня 2024 року перерахував відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 7600 грн за допомогою системи LiqPay платіж , платіжна картка № НОМЕР_1 (а.с. 33).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором за № 1361-7349 від 09.03.2024 станом на 14.07.2025 становить 64600 грн, основний борг 7600 грн.; проценти за користування кредитом становлять 57000 грн. (а.с. 34-36)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка взятих на себе зобов`язань за кредитним договором за № 1361-7349 від 09.03.2024 належним чином не виконала, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 38000 грн, з яких: 7600 грн заборгованість за наданим кредитом та 30400 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Колегія суддів вважає висновки суду такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Щодо факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів.

Матеріалами справи підтверджено та судом першої інстанції належним чином встановлено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1361-7349 від 09.03.2024 із зазначенням у ньому усіх реквізитів відповідача, в тому числі паспортних даних, реєстраційної номер облікової картки платника податків, місця проживання, електронної пошти, рахунку позичальника, а також інформація щодо умов кредитування, містить електронний підпис із одноразовим ідентифікатором С 7128, який відповідно до вимог ч. 6 та 8 ст.11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі договір про відкриття кредитної лінії.

Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнає отримання кредитних коштів за договором про відкриття кредитної лінії № 1361-7349 від 09.03.2024 в сумі 7600 грн, однак не погоджується із неправомірного нарахованими відсотками.

Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії № 1361-7349 від 09.03.2024 позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 7600 грн (п. 4.1 Договору); строк кредитування 300 днів, дата повернення кредиту 02.01.2025 (п. 4.12 Договору); базовий період 30 днів (п. 4.8. Договору); стандартна процентна ставка становить 2,5 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою (п.п. 4.10 Договору).

Станом на 14.07.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить: 64600 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 7600 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 57000 гривень.

Разом з цим, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023.

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17), тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %.

Указаним Законом також внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою такого змісту «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %».

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - 1% від суми кредиту за кожен день.

Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» частиною 2 розділу 2 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається з матеріалів справи, що договір між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 про відкриття кредитної лінії № 1361-7349 був укладений 09.03.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2023 року), отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений Законом України «Про споживче кредитування», а саме, у розмірі 2,5, 1,5% та 1% .

Тому, враховуючи норми Закону України Про споживче кредитування за період з 09.03.2024 по 21.04.2024 з розрахунку 2,5% слід було нарахувати відсотки у розмірі 8360 грн, за період з 22.04.2024 по 19.08.2024 з розрахунку 1,5 % - 13680 грн., за період з 20.08.2024 по 02.01.2025 з розрахунку 1 % - 10336 грн, що становить в сукупності 32376 грн.

Проте із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за процентами в період з 09.03.2024 по 02.01.2025 нараховувалась за відсотковою ставкою у розмірі 2,5 % за кожен день користування кредитом, що суперечить вимогам вищезазначених норм законодавства.

Однак, колегією суддів враховано, що позивачем прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг у вигляді часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 26600 гривень, за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором у розмірі 38000 гривень, яка і заявлена позивачем до стягнення згідно з пред`явленим до відповідача позовом. А тому, з урахуванням приписів статті 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного процесу колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками у сумі 30400 грн є обґрунтованими.

Відповідачка не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довела відсутність заборгованості.

Надуманим є твердження заявника про те, що позивачем було неспівмірно нараховано відсотки за користуванням кредиту, оскільки враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідачка мала можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо дійсно вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість ОСОБА_1 погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.

Встановивши, що на дату завершення строку кредитування у відповідачки була наявна заборгованість за тілом кредиту, розмір заборгованості якої нею не спростований, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для її стягнення із ОСОБА_1 у заявленому розмірі.

Також, сам розмір процентів, погоджений сторонами в укладеному між ними кредитному договорі, узгоджується з положеннями Закону України «Про споживче кредитування», а також не свідчить про зловживання правом з боку позивача під час їх нарахування.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, заочне рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2025 року без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення заборгованості, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н. М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома