ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 287/566/23 Головуючий у 1-й інст. Нижник Г.П.
Категорія 61 Доповідач Панкеєва В. А.
УХВАЛА

26 березня 2026 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Панкеєвої В.А.,

суддів: Григорусь Н.Й.,

Галацевич О.М.,

вирішуючи відповідно до вимог ст.359 ЦПК України, питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Олевської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 13 січня 2026 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Олевської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, 27 лютого 2026 року ОСОБА_1 через підсистему "Електронний суд" подала апеляційну скаргу.

Також ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку на його апеляційне оскарження. Як підставу для поновлення строку вказує, що перебувала за кордоном та не мала можливості особисто бути присутньою в судовому засіданні 13 січня 2026 року, знати про дату винесення судового рішення, оскільки судова повістка їй виписана на 12 січня 2026 року, а адвокат припинив свою діяльність щодо її справи, не повідомивши її, що не буде більше представляти її інтереси та не був присутній в судовому засіданні 13 січня 2026 року. Зазначає, що прибула до України 05 лютого 2026 року та 06 лютого 2026 року звернулась до суду і отримала копію рішення суду про відмову у позові. Вказує, що доступ до її Електронного кабінету мав тільки адвокат, оскільки вона не має навичок користуватись ним. Встановивши обставини того, що адвокат припинив представляти її інтереси та що їй відмовлено у позові, в найкоротший термін звернулась за допомогою до іншого фахівця для написання апеляційної скарги. Таким чином апеляційна скарга подається в 30 - денний термін з дня отримання копії рішення суду.

09 березня 2026 року із суду першої інстанції до Житомирського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи №287/566/23.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12 березня 2026 року визнано наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13 січня 2026 року неповажними, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13 січня 2026 року залишено без руху. Надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для звернення до Житомирського апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження із належними доказами поважності причин пропуску процесуального строку.

На виконання ухвали суду ОСОБА_1 подала до суду заяву про усунення недоліків, в якій повторно навела доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження від 26 лютого 2026 року та просила витребувати в Державній прикордонній службі України відомості про дати перетину нею державного кордону у період з 01 березня 2022 року по 01 березня 2026 року, а також задовольнити заяву про поновлення строку та поновити їй строк на апеляційне оскарження рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13 січня 2026 року про відмову у позові до Олевської міської ради про надання додаткового строку на прийняття спадщини у справі №287/566/23.

Розглянувши клопотання по сутті колегія суддів зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першоїстатті 358 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертастатті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року в справі № 592/6701/19 (провадження № 61-15286св20) зазначено, що "суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першоїстатті 358 ЦПК України). Наведені вимоги процесуального закону унеможливлюють відкриття апеляційного провадження та апеляційний перегляд справи до вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження".

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зазначено, що "апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимогстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження. Суд апеляційної інстанції не навів мотивів, за яких уважав причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції поважними. Сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу та відповідне клопотання, з урахуванням отримання представником ОСОБА_2 копії рішення 20 липня 2020 року, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції".

Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості (див., зокрема, пункти 74, 75 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2024 року в справі №752/8449/20).

Встановлено, що рішення судом першої інстанції ухвалено 13 січня 2026 року.

Згідно довідки про доставку електронного документу, рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13 січня 2026 року надіслано одержувачу ОСОБА_1 в її електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету - 15 січня 2026 року об 11 год. 14 хв. (а.с.126).

Строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції закінчився 16 лютого 2026 року.

Однак, ОСОБА_1 подано до Житомирського апеляційного суду апеляційну скаргу через підсистему "Електронний суд" 27 лютого 2026 року, тобто з порушенням строків, встановлених процесуальним законом.

Апеляційний суд вважає, що наведені у клопотанні ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13 січня 2026 року, зокрема, що вона не має навичок користуватись Електронним кабінетом та не мала доступу до нього - є неповажними, оскільки внутрішні труднощі користувача з інтерфейсом системи вважаються суб`єктивними факторами.

Згідно частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7 ст. 14 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року в справі №120/4298/21-а вказано, що: "пунктом 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21, встановлено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Отже, врученим належним чином є судове рішення, яке було доставлено на офіційну електронну адресу особи, а якщо така адреса в учасника справи відсутня - в день доставки рекомендованого поштового відправлення з паперовою копією судового рішення".

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ч.1 ст.8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Довід про перебування ОСОБА_1 за кордоном не визнається обставиною непереборної сили, оскільки сторона знала про розгляд справи, а функціонування системи "Електронний суд" та відкритого реєстру (ЄДРСР) надавало об`єктивну можливість ознайомитися з рішенням та подати скаргу вчасно.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Оскільки наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, а інші причини не вказані, апеляційний суд на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13 січня 2026 року.

Керуючись статтями357,358,381 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Олевської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Судупротягом тридцяти днів.

Головуючий: В.А. Панкеєва

Судді: Н.Й. Григорусь

О.М. Галацевич