Справа № 401/776/26
Провадження № 2-н/401/107/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2026 р. м. Світловодськ

Суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Макарова Ю.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2026 року представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та долучені до неї документи, суддя дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Форма та зміст заяви про видачу судового наказу передбачені ст. 163 ЦПК України.

Як зазначено у п. 3 та п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник посилається на те, що 30 вересня 2015 року постановою НКРЕКП затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам № 2500 "Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам". Визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст. ст. 633, 634, 641, 643 Цивільного кодексу України.

Також заявник зазначає, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання та/або сплата рахунка за надану послугу та/або факт отримання послуги. Достатніми доказами приєднання споживача до типового договору, є факт споживання природного газу.

Судом встановлено, що у поданій заяві про видачу судового наказу заявником не додано копії договору, укладеного в письмовій (у тому числі електронній) формі між ТОВ "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" та ОСОБА_1 за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Крім того, підставою для відмови у видачі судового наказу за цією заявою також є недоведеність заявником факту приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) постачання природного газу побутовим споживачам.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України - суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Частиною 9 ст. 165 ЦПК України встановлено, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" роз`яснено судам, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Згідно із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2502917 від 24 березня 2026 року, боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, заявник зазначив у своїй заяві, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, із вказаної заяви вбачається спір про право, оскільки боржник ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою, вказаною в заяві про видачу судового наказу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні і тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє заявникові у видачі судового наказу про стягнення заборгованості, оскільки із заяви про видачу судового наказу вбачається спір про право.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 163, 165, 166 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України - відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Ю.І. Макарова