_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/100/26
УХВАЛА

про відмову у розстрочці виконання рішення суду

17.03.2026

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участі секретаря судового засідання Петрової А.М.,

заявника (відповідача) ОСОБА_1 ,

представника заявника (відповідача) ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі №947/34286/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

16.02.2026 року зареєстровано заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , що надійшла через систему «Електронний суд» про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі №947/34286/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, основним видом діяльності якого є 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами. При цьому, відповідно до податкової декларації ФОП ОСОБА_1 за 2025 рік відповідач за вказаний період мав загальний прибуток в розмірі 1 428 192,64 грн. (разом з видатками), тобто рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року стягнуто суму, яка у 4 рази перевищує доходи відповідача за останній рік. Зазначає, що 24 лютого 2022 року Президентом України підписаний Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який триває на даний час. Зазначає, що загальновідомою обставиною є негативний вплив воєнного стану на усі галузі економіки держави, зокрема, роздрібної торгівлі. А тому, ця обставина також є такою, що негативно впливає на здійснення підприємницької діяльності боржником та ускладнює виконання рішення у цій справі.

Крім того, зазначає, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває справа №947/14261/24 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний кооператив «Пространство», Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний кооператив «СТ Кепітал» про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації, про розірвання договору позики, стягнення заборгованості. В ході розгляду даної справи ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі №947/14261/24 та накладено арешт на належну ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 105,4 м2, житловою площею 32,7 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року по цій справі також накладено арешт на майнові права на новозбудоване майно в об`єкті пансіонаті за адресою АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :34:014:0120, Апартаменти будівельний номер №B.108 загальною площею 41,95 м2, розташовані на 1 поверсі в 1 секції блоку «В» Об`єкту будівництва, що складаються із 1 житлової (-их) кімнат (житлова площа), санвузлу (-ів) та кухні. Наявність арешту нерухомого майна ОСОБА_1 також ускладнює виконання останнім рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року та додаткового рішення від 12 березня 2025 року у справі №947/34286/24, оскільки боржник не має можливості реалізувати належне йому нерухоме майно, яке перебуває під арештом.

Таким чином, на думку представника заявника, вбачається наявність на даний час об`єктивних, непереборних, виняткових обставин, що ускладнюють, навіть роблять неможливим виконання ОСОБА_1 рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року у справі №947/34286/24.

09.03.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_3 надійшли заперечення по справі, в яких вона просила відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі №947/34286/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

10.03.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_7 надійшли заперечення по справі, в яких він просив відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі №947/34286/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судовому засіданні, призначеному на 17.03.2026 року, відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заяву підтримали та просили її задовольнити, пояснили, що відповідач не має можливості сплатити борг на теперішній час у повному обсязі у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №947/34286/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 25.02.2025 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , заборгованість за Договором позики №1 від 01.03.2023 року у розмірі 134 314,88 дол. США (за курсом НБУ станом на 21.10.2024 року 1 дол. США = 41,2308 грн. становить 5 537 909,95 грн.), що складається з: 117 899,58 дол. США (за курсом НБУ станом на 21.10.2024 року 1 дол. США = 41,2308 грн. становить 4 861 094,00 грн.) - заборгованість за основним боргом та 16 415,30 дол. США (за курсом НБУ станом на 21.10.2024 року 1 дол. США = 41,2308 грн. становить 676 815,95 грн.) - нараховані та не сплачені відсотки. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь держави судовий збір у сумі 15140 гривень.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.01.2026 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 року залишено без змін.

Додатковим рішенням Київського районного суду м.Одеси від 12.03.2025 року заяву представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №947/34286/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 гривень.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.01.2026 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишено без задоволення. Додаткове Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.03.2025 року залишено без змін.

Відповідно до положень статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з частиною 2 статті 435 ЦПК України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

У заяві відповідач зазначає, що сума стягнутого боргу перевищує його дохід за останній рік у 4 рази, на підтвердження чого додає декларацію ФОП за 2025 рік. Водночас така декларація відображає лише задекларований дохід за один рік та сама по собі не свідчить про відсутність у відповідача іншого майна або джерел доходу, за рахунок яких може бути виконано рішення суду.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував факт укладення між сторонами договору позики на суму 123 978,00 доларів США. При цьому відповідачем не надано жодних відомостей щодо використання отриманих у позику коштів, а також не подано декларацій чи інших документів щодо його фінансового стану у період дії договору (2023-2024 рр.).

Сама по собі збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання (п. 8.59.2. Постанови ВС від 15.06.2023 у справі №910/8580/22). Тобто посилання відповідача на негативний вплив воєнного стану на його підприємницьку діяльність саме по собі не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду, оскільки, відповідачем не було наведено обставин того, яким саме чином вплинув воєнний стан на його підприємницьку діяльність. Крім того, договір позики було укладено вже під час дії воєнного стану (01.03.2023), а отже, відповідач усвідомлював ризики, пов`язані з веденням підприємницької діяльності за таких обставин, і укладав договір на відомих йому умовах.

Суд звертає увагу, що заявником (відповідачем) не доведено, що після спливу строку відстрочення у нього з`явиться реальна можливість виконати рішення суду у повному обсязі. Не надано жодних доказів, що через 12 місяців припиниться арешт нерухомого майна, на який посилається заявник або що вартість такого майна буде достатньою для погашення всієї суми боргу. Відповідно до судового рішення у цій справі № 947/14261/24 від 19.05.2025 р., яке перебуває на розгляді в апеляційній інстанції, частка на квартиру, яка є забезпеченням позову ОСОБА_8 , в розмірі 60% - визнана за колишньою дружиною ОСОБА_1 ОСОБА_5 . Тобто на сьогодні, накладення арешту на зазначену квартиру не забезпечує виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження», органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження». За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Вирішуючи питання відстрочки чи розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, але при цьому дотримувати баланс інтересів і боржника, на його право на розстрочку чи відстрочення виконання судового рішення.

Відстрочка виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Аналогічна правова позиція була наведена зокрема у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 2-54/08; провадження № 61-15140св18.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається судом. Відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочення або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Виконання судового рішення у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Проаналізувавши всі обставини справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Керуючись статтями 258 -261, 353, 354, 435 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі №947/34286/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та у строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. М. Куриленко