Справа № 954/2692/25
Номер провадження 2/954/325/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді Гончаренка О.В., за участю секретаря судового засідання Посохіної О.Ю., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Нововоронцовка Херсонської області цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності на квартир, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності на квартиру. Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 має у власності трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56.5 кв. м. та житловою площею 40.6 кв. м. Квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Крамчаніним С. А. від 07.10.2002 р., зареєстрованого в реєстрі за №5561. На договорі має місце реєстраційний напис, посвідчений начальником бюро технічної інвентаризації, про що зроблено запис в реєстрову книгу №3859/22 від 10.10.2002 р., де зазначено, що квартира зареєстрована Каховським державним бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_2 . Згідно технічного паспорту, виданого Каховським БТІ, квартира за адресою: АДРЕСА_1 має загальну площу 56.5 кв. м., у тому числі житлову площу 40.6 кв. м. та складається з кімнат площею 9.7 кв. м., 17.2 кв. м., 13.7 кв. м. та кухні площею 5.1 кв. м., вбиральні площею 0.9 кв. м., ванної кімнати площею 2.1 кв. м., коридору площею 7.4 кв. м., вбудованої шафи 0.4 кв. м.

Згідно даного технічного паспорту, який є додатком до документу про право власності на житло, квартира за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у власності ОСОБА_2 . 03 липня 2025 р. позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради з заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. Однак, 19.08.2025 р. отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №80429248 мотивоване тим, що «державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття рішення про зупинення розгляду заяви від 08.07.2025 не отримано відповідь на запит № 2902-вих-99802 від 08.07.2025, щодо зареєстрованого права власності на запитуваний об`єкт нерухомого майна. Скерований запит до Комунального підприємства «Каховське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради повернуто Укрпоштою. Не можливо встановити реєстрацію права власності на квартиру», з посиланням на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року №1141.

У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися. Представник відповідача подав заяву про визнання позову.

Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.10.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Крамчаніним С. А., зареєстрованого в реєстрі за №5561, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 .

На вказаному договорі купівлі-продажу від 07.10.2002 року міститься реєстраційний напис, посвідчений начальником бюро технічної інвентаризації, про що зроблено запис в реєстрову книгу №3859/22 від 10.10.2002 року, де зазначено, що квартира зареєстрована Каховським державним бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_2 .

Згідно технічного паспорту від 01.07.2002 р., виданого Каховським БТІ, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу - 56.5 кв. м., у тому числі житлову площу 40.6 кв. м. та складається з кімнат площею 9.7 кв. м., 17.2 кв. м., 13.7 кв. м. та кухні площею 5.1 кв. м., вбиральні площею 0.9 кв. м., ванної кімнати площею 2.1 кв. м., коридору площею 7.4 кв. м., вбудованої шафи 0.4 кв. м.

19.08.2025 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Лівінюк О.О. рішенням № 80429248 відмовлено в проведенні реєстраційних дій щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення мотивоване тим, що «державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття рішення про зупинення розгляду заяви від 08.07.2025 не отримано відповідь на запит № 2902-вих-99802 від 08.07.2025, щодо зареєстрованого права власності на запитуваний об`єкт нерухомого майна. Скерований запит до Комунального підприємства «Каховське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради повернуто Укрпоштою. Не можливо встановити реєстрацію права власності на квартиру», з посиланням на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року №1141.

Зазначені обставини виключають можливість підтвердження реєстрації права власності в БТІ через окупацію населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

У таких випадках ч.1 ст. 392 ЦК України захищає право власності та передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) прав власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про щ свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс1 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадка право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема і правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача права власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм праве викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, тлумачення норми ч.1 ст. 392 ЦК України та правові висновки Верховного Суду свідчать, що власник має право звернутись із позовом про визнання його права власності у випадку втрати ним документа, який засвідчує його прав власності, що є достатньою та самостійною підставою для застосування ч.1 ст. 39 ЦК України.

Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року.

Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ч. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст.1216-1218, 1261 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності на квартир задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО.В. Гончаренко