КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/824/394/2026 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Болотова Є.В., Музичко С.Г., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за заявою адвоката Даниленка Платона Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 про розподіл судових витрат за апеляційною скаргою адвоката Даниленка Платона Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором позики від 27 липня 2020 року у розмірі 555 118 грн.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 5 551 грн 18 коп..

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Даниленко П.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року в частині відмови у задоволенні інших позовних вимог скасувати. Рішення в частині задоволених позовних вимог - змінити в частині розміру стягнення. Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 841 450 грн, що є еквівалентном 20 000 доларів США станом на день ухвалення рішення. Також просив судові витрати покласти на відповідача (а.с. 129-147 том 1).

Постановою Київського апеляційного суду від 04.03.2026 року апеляційну скаргу адвоката Даниленка Платона Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено.

Вирішуючи питання судових витрат під час ухвалення постанови судом апеляційної інстанції стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 8243 грн 70 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 4294 грн 98 коп..

11 березня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Даниленка П.О. про розподіл судових витрат, в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

Заява обгрунтована тим, що резолютивна частина тексту постанови від 04.03.2026 року містить вирішення стягнення судових витрат у вигляді сплаченого судового збору, але в той же час не містить вирішення питання щодо судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу, понесених позивачем у зв`язку з представництвом інтересів та розглядом справи № 759/19352/25 в суді апеляційної інстанції.

Зазначав, що позивачем у розділі «попередній (орієнтовний) розрахунок розміру судових витрат» апеляційної скарги від 08.12.2026 року, серед іншого, зробив заяву про те, що докази про фактично понесені витрати позивача на правову допомогу будуть подані до суду у встановлені законом спосіб, строки та порядок, передбачені у ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Наголошував та тому, що оскільки вступна та резолютивна частини постанови Київського апеляційного суду проголошені 04.03.2026 року, відповідно останній день на подання заяви про розподіл судових витрат (про ухвалення додаткового рішення) - 09.03.2026 року, отже, сторона позивача вчасно звертається до суду з даною заявою.

Зазначав, що відповідно до п. 2 додатку № 3 до договору № 361-25 адвокатське бюро «Сергія Потьомкіна» та позивач домовились про фіксований розмір гонорару за надання правової допомоги, визначеної у п. 3 додатку у розмірі 20 000 грн.

Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач у зв`язку з представництвом інтересів та розглядом справи № 759/19352/25 в суді апеляційної інстанції становить 20 000 грн.

Заперечень на заяву адвоката Даниленка Платона Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 про розподіл судових витрат до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Як вбачається із змісту поданої заяви, у ній ставиться питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, а тому, зазначене питання має вирішуватись без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, зокрема заяву адвоката Даниленка Платона Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Встановлено, що звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Даниленко Платон Олександрович зазначав про те, що позивач планує понести судові витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. Крім того повідомив суд про те, що до суду буде поданий детальний розрахунок з їх уточненням та підтверджуючими документами у встановлений законом спосіб та порядок.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача до апеляційної скарги не долучав доказів понесення судових витрат на правничу допомогу.

В подальшому, після ухвалення постанови апеляційного суду, 09.03.2026 року адвокат Даниленка П.О., в інтересах ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку заяву про розподіл судових витрат (яка зареєстрована в апеляційному суді 11.03.2026 року), в якій представник просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

До заяви на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, було долучено договір про надання правової допомоги № 361-25 від 27.06.2025 року (а.с. 134-136 том 2), додаток № 3 від 11.11.2025 року до договору № 361-25 про надання правової допомоги № 361-25 від 27.06.2025 року (а.с. 137 том 2), рахунок на оплату № 364 від 05 березня 2026 року (а.с. 138 том 2), квитанцію про оплату № (а.с. 139 том 2), акт надання послуг № 364 від 05 березня 2026 року (а.с. 140 том 2).

Відповідно до п. 3.1 договору про надання правової (правничої) допомоги ціна договору визначається як сума вартості усіх послуг, наданих бюро клієнту на підставі даного договору та додатків до нього, що є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п. 2 додатку № 3 до договору про надання правової (правничої) допомоги сторони домовились, що розмір гонорару адвокатського бюро за надання обумовлених даним додатком послуг та правової допомоги є фіксованим та становить 20 000 грн.

Під час розгляду заяви суд апеляційної інстанції враховує правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Таким чином, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

У вищевказаній справі Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду № 346/2744/21 від 22 квітня 2024 року.

З аналізу положень норм процесуального законодавства вбачається, що норма ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлює загальне правило можливості подання доказів з приводу судових витрат або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Натомість положення ч. 1 ст. 246 ЦПК України є спеціальною нормою по відношенню до вищевказаною, та встановлюють не тільки можливість подання таких доказів, але й процедуру та вимоги до такої процесуальної дії, зокрема обов`язок доведення наявності поважних причин, які унеможливили стороні подання таких доказів до закінчення судових дебатів.

З урахуванням вищевказаної правової позиції Верховного Суду та наведених процесуальних норм, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в разі неподання доказів понесення витрат на правничу допомогу у визначений законом строк, сторона має обґрунтувати, які поважні причини не дозволили їй подати такі докази до закінчення розгляду справи, чого в даному випадку зроблено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 2 додатку № 3 від 11.11.2025 року до договору № 361-25 про надання правової (правничої) допомоги від 27.06.2025 року визначено фіксовану суму вартості правової допомоги (у розмірі 20 000 грн), яка надавалась в Київському апеляційному суді, тому колегія суддів вважає, що докази понесення судових витрат могли бути складені та подані до суду апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів у справі.

У поданій заяві представник позивача не навів обґрунтування неможливості подання ним доказів у підтвердження витрат Пономарьова А.О. на правничу допомогу під час апеляційного розгляду до на апеляційної скарги або до ухвалення апеляційним судом судового рішення у даній справі.

При цьому, не вбачає таких поважних причин і суд, оскільки жодних обставин, які б завадили стороні вчасно подати докази понесення судових витрат матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви адвоката Даниленка Платона Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 367 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Даниленка Платона Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 про розподіл судових витрат відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено «16» березня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко