справа № 619/59/26
провадження № 2/619/512/26
Рішення

іменем України

06 березня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 619/59/26,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

Харківська товарна біржа,

вимоги позивача: про визнання правочину дійсним.

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними

будівлями за адресою:

АДРЕСА_1 , житловою площею 53,9 кв.м., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підписаний та зареєстрований на Харківській товарній біржі від 24.07.1998 року, зареєстрований в Слатинському комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвентаризатор», номер запису №2420 від 20.02.2008.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Відповідно до ухвали суду від 14.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09.02.2026.

Ухвалою суду від 09.02.2026 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 06.03.2026.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, у якій просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник відповідача Харківської товарної біржі у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштових повідомлень, з заявами до суду не звертався.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 24.07.1998 укладено договір купівлі-продажу № Н1-142 , на підставі якого ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 53,9 кв.м, вказаний договір укладено в Харківській товарній біржі.

Право приватної власності на 1/2 частину будинку зареєстроване 20.02.2008 в Слатинському комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстрованій книзі № 12 за реєстрованим номером 2420 за ОСОБА_1 , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу/ реєстровий №Н1-142/ 24.07.1998/Харківська товарна біржа, про що свідчить витяг № 17814978 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.02.2008.

Згідно технічного паспорту на вказаний будинок, виготовленого станом на 18 січня 2008 року, власник ОСОБА_1 , загальна площа будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 89,8 кв.м., житлова площа становить 53,9 кв.м.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними " N9 від 06.11.2009 року встановлено, що відповідність чи не відповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, в даному випадку на момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР.

Згідно ст.153 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Статтею 154 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, передбачено, що коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Статтею 47 УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до вимог ст.228 ЦК УРСР (1963 року), продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

У постанові від 25 березня 2024 року у справі № 336/6023/20 (провадження № 61-11523сво23) об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила виклала висновок про те, що «…на рівні ЦК Української РСР 1963 року не передбачалося правила про пріоритетність його норм над нормами інших законів. У частині другій статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) міститься спеціальна норма щодо положень статті 47 та 227 ЦК Української РСР 1963 року. Адже статті 47 і 227 ЦК Української РСР 1963 року внормовували форму угоди/договору купівлі-продажу жилого будинку, а частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» регулювала форму цього договору у вужчому розумінні - як укладеного на товарній біржі. Спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК Української РСР 1963 року) нормами (lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин))) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК Української РСР 1963 року) нормами (lex posterior derogat priori). Відповідно, укладення договору на товарній біржі унеможливлювало його нотаріальне посвідчення в силу прямої вказівки на це в законі».

Зі змісту договору купівлі-продажу № Н1-142 від 24.07.1998 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Підлягає реєстрації в Бюро технічної інвентаризації.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст.15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу № Н1-142 від 24.07.1998, оформленого в Харківські товарній біржі, дійсним.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між сторонами.

Враховуючи наведені обставини, та те що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне визнати дійсним договір купівлі-продажу.

Керуючись ст.ст.4,19, 247, 258, 265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської Товарної Біржі, ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір №Н1-142 від 24.07.1998 купівлі-продажу 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 53,9 кв.м., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підписаний та зареєстрований на Харківській товарній біржі від 24.07.1998 року, зареєстрований в Слатинському комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвентаризатор», номер запису №2420 від 20.02.2008.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Харківська товарна біржа, , місцезнаходження: м. Харків, проспект Науки, 5.

Повний текст рішення складено 13 березня 2026 року.

Суддя Н. В. Коваленко