ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2026 року м. Чернівці Справа № 727/7885/25
Провадження №22-з/822/14/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача - Литвинюк І. М.
суддів: Лисака І. Н., Перепелюк І. Б.,
учасники справи:
відповідачі Чернівецьке районне управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області в особі Головного управління національної поліції в Чернівецькій області, Чернівецька окружна прокуратури в особі Чернівецької обласної прокуратури, Державна казначейська служба України,
розглянувши заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Поляк Марія Володимирівна, про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Поляк Марія Володимирівна, та Чернівецької обласної прокуратури на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2025 року,
Позивач ОСОБА_1 у червні 2025 року звернувся до суду з позовом до Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області в особі Головного управління національної поліції в Чернівецькій області, Чернівецької окружної прокуратури в особі Чернівецької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування та прокуратури.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 777 866,79 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду за час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження № 0000183 від 19.03.2018 року.

Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 33 312 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 12 лютого 2026 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Поляк Марія Володимирівна, та Чернівецької обласної прокуратури залишено без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2025 року залишено без змін.

25 лютого 2026 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Поляк М. В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У заяві зазначає, що під час судового засідання, після проголошення постанови Чернівецького апеляційного суду від 12 лютого 2026 року, судом було повідомлено про те, що клопотання про долучення доказів від 11 лютого 2026 року буде розглянуто окремо та за результатами його розгляду буде ухвалено додаткову постанову.

У клопотанні про долучення доказів від 11 лютого 2026 року представник позивача Поляк М. В. вказувала, що разом з апеляційною скаргою було подано до суду докази понесених ОСОБА_1 витрат у зв`язку з розглядом справи, а саме копію договору № 102/25 від 16 травня 2025 року про надання юридичної (правничої) допомоги, звіт (акт) про надані послуги у зв`язку з розглядом справи № 727/7885/25 у суді апеляційної інстанції від 29.12.2025, а також копію квитанції до прибуткового касового ордеру №29/25/25 від 29 грудня 2026 року у розмірі 16 000 грн.

Водночас вважала за необхідне додатково долучити до матеріалів справи уточнений звіт (акт) та копії платіжних документів, а саме: звіт (акт) про надані послуги у зв`язку з розглядом справи № 727/7885/25 у суді апеляційної інстанції (уточнений) від 11.02.2026; (Згідно з даними детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, позивачу надано послуги на 30 094 грн за 09 год 00 хв роботи адвоката; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 11/26/02 від 11 лютого 2026 року на суму 14 092 грн.

Вказувала на те, що у зв`язку зі зміною вартості послуг у 2026 році та збільшенням їх розміру, клієнтом здійснено доплату 29 грудня 2025 року. ОСОБА_1 попередньо сплатив 16 000 грн, тому ним було додатково сплачено залишок суми в розмірі 14 082 грн.

Вказані докази в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 поніс витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи в розмірі 30 094 грн.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

02 березня 2026 року від Державної казначейської служби України до суду апеляційної інстанції надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому відповідач просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.

10 березня 2026 року від Чернівецької обласної прокуратури до суду апеляційної інстанції надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій відповідач вказує, що заява про ухвалення додаткового рішення є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви з наданими до неї письмовими доказами, запереченнями інших учасників справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 2 частини 2, частини 8 статті141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні положень ЦК України становить ціну такого договору.

Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Аналогічні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18).

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №756/2114/17.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

У зазначеній постанові також вказано, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 року у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Стороною позивача під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції надано наступні докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу: копію договору № 102/25 від 16 травня 2025 року про надання юридичної (правничої) допомоги, уточнений звіт (акт) про надані послуги у зв`язку з розглядом справи № 727/7885/25 у суді апеляційної інстанції від 11.02.2026 та дві квитнації до прибуткового касового ордеру у загальному розмірі 30 094.

В уточненому звіті (акті) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи №727/7885/25 у суді апеляційної інстанції від 11.02.2026 зазначено, що згідно з п. 3.1 Договору про надання юридичної (правничої) допомоги №102/25 від 16 травня 2025 року, укладеного між АО «Поляк і партнери» та ОСОБА_1 , розмір винагороди за послуги, що надаються АО (далі - гонорар), визначається за згодою АО та Клієнта в межах 40 (сорока) відсотків розміру місячної мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня поточного року, за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу, якщо інший порядок розрахунків не зазначений в дорученні (угоді) до даного договору.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» мінімальна заробітна плата становить 8000 грн, а відповідно година роботи адвоката у 2025 році становить 3200 грн.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2026 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 8647 грн, а відповідно година роботи адвоката становить 3458,80 грн.

Вид правничої допомоги, кількість витраченого часу (підготовка та направлення через підсистему «Електронний суд» апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.11.2025 по справі №727/7885/25, підготовка додатків до апеляційної скарги, направлення іншим учасникам справи 4 год 12 800 грн; підготовка та направлення через підсистему «Електронний суд» відзиву на апеляційну скаргу Чернівецької обласної прокуратури на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.11.2025 по справі №727/7885/25, підготовка додатків до відзиву на апеляційну скаргу, направлення іншим учасникам справи 4 год, представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції, дослідження матеріалів справи, судові дебати 1 год, а всього 5 год - 17 294 грн).

Так, фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, а також у постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, від 12 січня 2022 року у справі №750/10242/20.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами ВС у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.

У постанові ВС від 12.04.2023 року у справі №127/9918/14-ц вказано, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності таких витрат (додаткова постанова ОП КЦС від 24.06.2024 у справі №712/3590/22).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21).

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі №910/9714/22).

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (Постанови ВС від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 01.06.2018 у справі №904/8478/16).

Згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 12 лютого 2026 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Поляк М. В., та Чернівецької обласної прокуратури залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2025 року залишено без змін.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Поляк М. В., залишено без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, а саме витрати на правничу допомогу за подання та підготовку апеляційної скарги у розмірі 12 800 грн, покладаються на заявника.

Щодо витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції у зв`язку з підготовкою та поданням відзиву на апеляційну скаргу та участь представника в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, заперечення інших учасників справи, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, їх обґрунтованості та пропорційності задоволених позовних вимог, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг і їх необхідності, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення заяви та стягнення з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн, понесених ним під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 137, 141, 246, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Поляк Марія Володимирівна, про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, в розмірі 7 000 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя- доповідач І. М. Литвинюк

Судді: І. Н. Лисак

І. Б. Перепелюк