ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6191/26
провадження № 2-з/753/45/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Колесник О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, яку передано судді Колеснику О.М. 18 березня 2026 року для розгляду.

Заявник з урахуванням уточнень просить суд накласти арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , заборонивши вчиняти будь-які дії щодо вказаних квартир.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 23 жовтня 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярошенком С.В., зареєстрований в реєстрі за № 39652. За Договором позики заявник передала у власність Позичальника грошові кошти у сумі 1 252 323 грн., що еквівалентно 30 000 доларів США за офіційним курсом національного банку України, строком до 20.12.2025 року включно.

Договором позики (п.3) передбачено, що Сторони дійшли згоди що у випадку коли Позичальник не поверне позичені гроші до зазначеного у п.2 цього договору строку, Позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в порядку і строки передбачені законодавством України, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом, а Позичальник при укладенні цього договору дає згоду на будь-який передбачений чинним законодавством вид стягнення у разі не виконання ним п. 2 договору

Після підписання Договору позики ОСОБА_2 та ОСОБА_3 почали вживати заходи з метою уникнення сплати боргу та уникнення звернення стягнення на майно Позичальника.

З цією метою син та мама, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , укладають фраудаторні правочини шляхом дарування мамі синових часток власності у двох квартирах, а саме: 29 жовтня 2025 року ОСОБА_2 , на підставі Договору дарування, серія та номер:1342, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Козаєвою Наталією Михайлівною, дарує ? частку квартири АДРЕСА_1 , своїй мамі- ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на підставі Договору дарування, серія та номер:1435, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Козаєвою Наталією Михайлівною, дарує 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , своїй мамі ОСОБА_3 .

На даний час ОСОБА_2 не повернув позику, а з метою уникнення сплати боргу, уклав із своєю мамою фраудаторні правочини направлені на уникнення звернення стягнення на майно боржника.

Тобто, ОСОБА_2 , зловживаючи правом, маючи на мені уникнути поверненню позики, використав договори дарування для уникнення звернення стягнення на своє майно, формально оформивши частки на маму. Таким чином Відповідачі уже переоформили майно та можуть і далі вчиняти дії спрямовані на приховування майна та унеможливлення виконання рішення суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 151 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. А п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти дії.

Відповідно до ст. 153 ч. 5 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Водночас, за змістом п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи наведені обставини, а також взявши до уваги те, що заява відповідає вимогам стст. 149-151 ЦПК України, суддя вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Окрім того, враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову, не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись стст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

Накласти арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 та заборонити вчиняти будь які дії щодо вказаної квартири.

Накласти арешт на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач 1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач 2 - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Роз`яснити заявнику, що позовна заява має бути подана до суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.