Справа № 615/2703/25
Провадження № 2-п/615/7/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Токмакової А.П.,

секретар судового засідання - Клименко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області заяву відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення,

встановив:

Заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 08.12.2025 у цивільній справі №615/2703/25 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №3754400 від 24.09.2021 в розмірі 66500 грн., судовий збір - 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу - 16000 грн.

Рішення набрало законної сили 08.01.2026 та звернуто до виконання.

11.03.2026 відповідач в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить поновити строк для подання заяви та переглянути заочне рішення. Розгляд заяви провести за відсутності відповідача та його представника.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, учасником бойових дій, здійснює захист національної безпеки та оборони від збройної агресії з боку РФ.

20.02.2026 ОСОБА_1 дізнався, що належні йому банківські рахунки арештовані, а кошти розміщені на цих рахунках стягуються в межах виконавчого провадження. Того ж дня за допомогою мобільного додатку «Дія» йому стало відомо, що 18.02.2026 приватним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3, за яким з нього стягується більше 90 тисяч грн. заборгованості. Підставою для відкриття вказаного виконавчого провадження став виконавчий лист №615/2703/25 від 21.01.2026, виданий Валківським районним судом Харківської області.

Про розгляд справи в судовому порядку відповідачу відомо не було, копії ухвал суду, матеріалів судової справи (в тому числі електронних) та оскаржуваного заочного рішення суду він не отримував, жодних документів у справі не подавав.

Того ж дня укладено договір на правничу допомогу, на підставі якого 22.02.2026 подано до Валківського районного суду Харківської області заяву про ознайомлення з матеріалами справи та долучення як учасника справи.

25.02.2026 до особистого кабінету адвоката Петрієвського Д.П., зареєстрованого в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», надійшли електронні матеріали судової справи включно з вказаним заочним рішенням суду.

З огляду на те, що матеріали справи отримані представником відповідача лише 25.02.2026 вважає, що відповідач має право на поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, а крайнім строком для подання цієї заяви є 17.03.2026.

Ознайомившись із заочним рішенням суду та матеріалами судової справи вважає, що воно підлягає скасуванню (перегляду), а справа має бути призначена до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з огляду на наступне.

Відповідач заперечує факт підписання кредитного договору, отримання за ним грошових коштів та відтак і наявності будь-яких зобов`язань за ним. Раніше дійсно користувався кредитними коштами, виданих різними банківськими та іншими фінансовими організаціями, однак завжди вчасно їх оплачував та немає будь-якої заборгованості.

Згідно із наданим позивачем кредитним договором, на підставі якого у позивача нібито з`явилось право грошової вимоги, відсутні будь-які докази ознайомлення з ним та укладання його саме відповідачем.

Укладання відповідачем договору в електронній формі не доведене належними та допустимим доказами. Сама лише наявність тексту договору та наявності на ньому літер та цифр з позначкою підпису не встановлює факт укладання його з відповідачем. Вважає, що текст договору сформований самим позивачем. У кредитному договорі відсутні докази ознайомлення з ним та підписання його відповідачем. Це стосується і наданих позивачем паспорту споживчого кредиту №3754400 та графіку платежів за договором про споживчий кредит №3754400 від 24.09.2021, на яких відсутні будь-які позначки про підписання їх відповідачем.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів надсилання до відповідача електронних повідомлень на укладення електронних договорів, одноразових ідентифікаторів для підписання договорів, не доведено вчинення відповідачем дій, що вважаються прийняттям пропозицій укласти електронні договори, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію». Наданий позивачем кредитний договір і додані до нього документи є його власними документами, могли бути в будь-який час ним змінені та підправлені. З огляду на це відсутні підстави вважати, що кредитний договір взагалі укладався.

Позивачем не долучено жодних доказів, що підтверджували передачу грошових коштів за кредитним договором відповідачу. Надана позивачем довідка ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 14.07.2024 не може бути належним доказом грошового переказу коштів. Цей документ є внутрішнім для цього товариства і може бути ним сформовано в будь-який момент на власний розсуд.

Відповідач заперечує отримання ним будь-яких грошових коштів за кредитним договором.

Позивачем на підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитними договорами не долучено належних доказів, передбачених ст.41,49 ЗУ «Про платіжні послуги», ст.13 ЗУ «Про електронну комерцію», які підтверджують виконання позикодавцем взятих на себе зобов`язань щодо зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним.

Виключно виписка за особовим рахунком клієнта (рух коштів) у відповідності до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ від 04.07.2018 №75, підтверджує виконання за день операцій клієнтом. Однак такої виписки позивачем до позову не долучено.

Позивачем не надано копії договору №40484607_26/10/18-1, що підтверджував би повноваження третьої особи проводити від імені ТОВ «МІЛОАН» будь-які платіжні операції, в тому числі і за означеним кредитним договором.

Звернув увагу, що згідно довідки ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 14.07.2024, нібито 24.09.2021 проведено грошовий переказ на картковий рахунок № НОМЕР_1 , однак не надано жодних доказів на підтвердження належності вказаного банківського карткового рахунку відповідачу, який категорично заперечує йому належність, як і заперечує отримання будь-яких грошових коштів за кредитним договором.

Саме на позивача, як на особу, яка набула право на грошову вимогу за кредитним договором у справах про стягнення заборгованості, покладається обов`язок надати докази, що підтверджують таке право, що кореспондується з усталеною судовою практикою. Натомість, при прийнятті заочного рішення судом не перевірено факт переходу права грошової вимоги за кредитним договором між сторонами за наданим позивачем договором факторингу.

Заборгованість нараховано за період з 24.09.2021 по 23.02.2022, що становить майже 5 місяців, хоча згідно п.1.3 кредитного договору він укладався на 30 днів. Матеріали справи не містять будь-яких доказів виявлення відповідачем бажання до пролонгації його строку.

Неможливо також погодитись з кабальними умовами щодо визначення розміру відсотків, що підлягали стягненню за ним. Згідно наданих розрахунків ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» стягували з відповідача спочатку 1,5% в день за перші 30 днів нібито користування кредитними коштами, а далі вже по 5% в день, що є надміру обтяжливим та суперечить будь-яким принципам розумності та справедливості.

Вважає, що судом не враховано, що стягнення відсотків за кредитним договором могло відбуватись лише в межах 30 днів, якби кредитний договір дійсно укладався з відповідачем, а натомість за заочним рішенням суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості майже як за 5 місяців.

Зазначив, що із наданих позивачем розрахунків не можливо встановити дійсну заборгованість по тілу кредиту та методику його розрахунку. Згідно розрахунку, наданого ТОВ «МІЛОАН», зазначаються просто цифрові знаки за вказаний період без будь-якого пояснення їх обрахунку. Вказане стосується і розрахунку, наданого ТОВ «Вердикт Капітал», де просто вказується кількість днів і розмір, який товариство бажає стягнути з відповідача.

На думку представника, заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 66 500 грн не є співмірною сумі кредиту у 10 000 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Розмір коштів на правничу є несправедливим та значно завищеним, однак оскільки відповідач не брав участі у справі, не міг подати клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 11.03.2026 прийнято до заяву розгляду та призначено судове засідання.

16.03.2026 представник позивача Ткаченко М.М. надала заперечення, в яких просить відмовити відповідачу в поновленні строків на подачу заяви про перегляд заочного рішення. Залишити заяву відповідача без задоволення, а заочне рішення - без змін. Розгляд заяви про перегляд заочного рішення проводити за відсутності представника позивача.

Вважає, що підстави для перегляду заочного рішення у справі недоведено. Ще 09.12.2025 на сайті ЄДРСР оприлюднено оскаржуване заочне судове рішення, з яким відповідач мав змогу ознайомитись.

Для скасування заочного рішення необхідно одночасне існування таких обставин: 1) поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому ухвалене заочне рішення; 2) неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання; 3) аргументи відповідача щодо обставин справи повинні впливати на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Позивач розцінює заяву про перегляд заочного рішення відповідача необґрунтованою, так як не дотримані умови (обставини), за яких заочне рішення підлягає скасуванню, та перегляду (ч.1 ст.288 ЦПК України), а саме відповідач не посилається на жодні обставини та докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, вся зазначена аргументація заявником досліджена судом в заочному рішенні.

24.09.2021 ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір №3754400. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору, шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому перераховано грошові кошти.

Факт ідентифікація відповідача підтверджується довідкою про ідентифікацію, згідно якої на номер телефону відповідача направлено одноразовий ідентифікатор, яким і підписано договір. Крім того, відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в заявці-анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо.

Крім того, ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача використані для укладення договору від його імені, відповідачем не надані.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін, не надано.

Між первісним кредитором та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам с.12 ЗУ «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Враховуючи, що ТОВ «Мілоан» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «ФК «Елаєнс» на підставі укладеного між сторонами договору, який є частиною господарської діяльності товариства.

Із наявної в матеріалах справи довідки ТОВ «ФК «Елаєнс», 24.09.2021 перераховано грошові кошти у розмірі 10 000 грн на картку № НОМЕР_1 , призначення платежу: кошти згідно договору 3754400.

Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні ЗУ "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовою установою і діє відповідно до ЗУ "Про фінансові послуги та фінансові компанії".

Звернула увагу, що ні первісний кредитор, ні позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження відповідача не заслуговують на увагу.

Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає.

При цьому відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Зокрема, мав можливість здійснити запит до банку про наявність у нього карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування.

Таким чином, на думку представника позивача, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень.

У розрахунках заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання.

Сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.

Звернула увагу, що умови договору про автоматичну пролонгацію строку кредитування жодним чином не завдає шкоди позичальнику, оскільки поряд із обов`язком сплачувати відсотки в період автоматичного продовження строку кредитування, позичальник набуває і право правомірно користуватись кредитом та правомірно не повертати його протягом такого строку.

З умов договору вбачається, що прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. При цьому, протягом періоду, на який пролонговано договір, позичальник має правомірно не сплачувати кредитору борг та таке користування коштами не вважається простроченням. Таким чином, кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору.

Зазначила, що зазначаємо, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка передана в рамках підписаного договору про відступлення права вимоги.

Позивач не погоджується з твердженням представника відповідача, що наданий позивачем акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023 не є належним доказом оплати за договором №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, оскільки нібито не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Такі доводи є необґрунтованими та не відповідають вимогам законодавства України.

Акт зарахування зустрічних однорідних вимог є письмовим документом, підписаним сторонами відповідних правовідносин, який містить інформацію про: наявність зустрічних грошових вимог сторін; їх розмір; факт їх зарахування та припинення відповідних зобов`язань. Отже, зазначений акт є належним письмовим доказом, що підтверджує припинення зобов`язання щодо оплати за договором №10-03/2023/01 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Посилання представника відповідача, що вказаний акт не є первинним бухгалтерським документом, не має правового значення для оцінки його як доказу у цивільному процесі, оскільки належність і допустимість доказів визначається нормами процесуального права, а не нормами бухгалтерського обліку.

Таким чином, акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023 є належним та допустимим письмовим доказом, який підтверджує факт припинення зобов`язання з оплати за договором №10-03/2023/01 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на досвід адвоката та обсяг складеного документу, оскільки сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише його особистою думкою. Отже, такі твердження є припущеннями.

Вважає, що відповідач нівелює інститут заочного розгляду справи та зловживає своїми процесуальними правами, що в свою чергу є неприпустимим, порушує принцип ефективності судової системи та обов`язковості судових рішень.

Сторони, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що згідно ч.1 ст.287 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Перевіривши доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи №615/2703/25, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Ст.284 ЦПК України передбачає, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Із матеріалів цивільної справи, 21.10.2025 ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З відповіді з ЄДДР №1921321 від 22.10.2025, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.274-279 ЦПК України.

Копію позовної заяви та доданих до неї документів направлено позивачем на адресу відповідача в порядку ст.43 ЦПК України 14.10.2025, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» та описом вкладення із зазначенням мобільного телефону НОМЕР_2 , відправлення повернуто відправнику 31.10.2025, оскільки одержувач відсутній за вказаною адресою, про що свідчить трекінг Укрпошти 125.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі направлено відповідачу рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, але 03.11.2025 відправлення повернуто до суду через відсутність адресата за вказаною адресою, про що свідчить відмітка Укрпошти.

У випадку, якщо судову повістку не вручено та зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою», за п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою.

Згідно висновку Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №947/15524/20, відповідно до ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, за ч.10 ст.187 ЦПК України, виклик ОСОБА_1 , як відповідача у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, але не надав відзив на позовну заяву у встановлені судом строки, в зв`язку з чим 08.12.2025 ухвалено заочне рішення, що відповідає положенням ст.279,280 ЦПК України.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (ст.272 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає, що при розгляді цивільної справи судом дотриманні усі вимоги щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду цивільної справи.

За ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню, оскільки представником відповідача не наведено обставини та докази в їх обґрунтування, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи. Наведені ним доводи фактично зводяться до переоцінки досліджених в судовому засіданні доказів.

Керуючись ст.259-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Валківського районного суду Харківської області від 08.12.2025 у цивільній справі №615/2703/25 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено 27.03.2026.

Суддя А.П. Токмакова