Справа № 448/1851/18 Головуючий у 1 інстанції: Кічак Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/390/26 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

23 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення їй строку на апеляційне оскарження рішення Мостиського районного суду Львівської області від 13 лютого 2019 року у цивільній справі № 448/1851/18,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2019 року Мостиський районний суд Львівської області ухвалив рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Мостиська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, яким позовні вимоги задовольнив.

Встановив факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з жовтня 2008 року до дня її ( ОСОБА_3 ) смерті за адресою: с.Мистичі Мостиського району Львівської області.

Визнав за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,8824 га, кадастровий номер земельної ділянки :13:000:0104, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №584570, виданого 27.09.2011р.; та право власності на земельну ділянку площею 0,4636га, кадастровий номер земельної ділянки -:08:000:0056, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №584569, виданого 27.09.2011р., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25-27).

Вищезгадане рішення суду ніким не оскаржувалось та набрало законної сили.

29 січня 2026 року до Львівського апеляційного суду поступила апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, яка містить прохання поновити їй строк на апеляційне оскарження вищезгаданого рішення Мостиського районного суду Львівської області від 13 лютого 2019 року, скасувати це рішення та ухвалити нове «яким відмовити у задоволенні позовних вимог».

В обґрунтування заявлених вимог апелянт покликається на те, що вона є онукою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Вважає, що оскільки її батько ОСОБА_4 помер ще до смерті своєї матері, ОСОБА_3 , то вона «має право на спадкування майна своєї бабусі як спадкоємиця першої черги за правом представлення». Зазначає, що «не отримувала оскаржуваного судового рішення суду і суд (їй) його не направляв, оскільки справа була розглянута без (її) участі», а про наявність судового рішення дізналась «в першій половині грудня 2025 року із веб-сайту судової влади …» (а.с. 36-46).

27 лютого 2026 року ухвалою Львівського апеляційного суду згадану вище апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху: в тому числі з тих підстав, що апелянтом (з урахуванням дат: 1) відкриття спадщини 24.11.2014 року; 2) ухвалення оскаржуваного рішення 13.02.2019 року та 3) подання до суду апеляційної скарги 29.01.2026 року) не зазначено у апеляції та не долучено до апеляційної скарги доказів прийняття нею спадщини після смерті її бабусі - ОСОБА_3 (а.с. 84-85).

На виконання вимог ухвали Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2026 року апелянтка 03 березня 2026 року подала до суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначила, що вона «не подавала заява про прийняття спадщини після смерті своє баби ОСОБА_3 » та зазначила, що 12 січня 2026 року вона звернулась до Мостиського районного суду Львівської області з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини (справа № 448/41/26) і ухвалою суду від 26 січня 2026 року за згаданим позовом було відкрито провадження у справі (а.с. 89-91).

Перевіривши матеріали справи в межах заявленого апелянтом клопотання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження рішення Мостиського районного суду Львівської області від 13 лютого 2019 року, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 2 статті 358 ЦПК України встановлено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків:

1)подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2)пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Оскаржуване рішення судом було ухваленим 13 лютого 2019 року, а апеляційну скаргу на нього ОСОБА_1 подала 29 січня 2026 року, тобто через більш, як 5 (п`ять) років.

Як вбачається зі згаданих вище аргументів апелянта, остання подання нею апеляційної скарги через більш, як 5 (п`ять) років після ухвалення судом оскаржуваного рішення пояснює тим, що вона не була обізнана про наявність спадкової маси та її «умисно позбавили цієї інформації» щодо наявності двох земельних ділянок, право власності на які було оформлено на ОСОБА_3 , та зазначила «що ОСОБА_2 відверто ввела в оману суд в частині того, що вона проживала спільно з ОСОБА_3 з жовтня 2008 року до дня смерті останньої».

За змістом положень ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268), а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Апелянтом визнається та обставина, що заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вона ніде не подавала, а тому вона і звернулася до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 92-104), однак рішення за даним позовом судом першої інстанції ще не ухвалено.

Відтак, станом на час звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 13 лютого 2019 року у цивільній справі № 448/1851/18 (29 січня 2026 року) апелянт ОСОБА_1 перебуває у статусі особи, яка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а судом рішення за її позовом про визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини ще не ухвалено, що дає підстави для висновку про те, що апелянт не набула статусу особи, права та інтереси якої порушено рішенням Мостиського районного суду Львівської області, ухваленим ще 13 лютого 2019 року через більш, як 50 місяців після відкриття спадщини.

На переконання колегії суддів, ОСОБА_1 набуде статусу особи, права та інтереси якої порушено рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 13 лютого 2019 року, в день набрання законної сили судовим рішенням за її позовом про визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини (у випадку задоволення цього позову судом), а відтак тоді ж вона набуде право на апеляційне оскарження рішення Мостиського районного суду Львівської області від 13 лютого 2019 року у цивільній справі № 448/1851/18.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) неодноразово констатував порушення пункту 1 статті 6 (право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з відсутністю належного обґрунтування для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (рішення від 30 листопада 2023 року у справі «ВАТ «Сквирасільрибгосп» проти України», заява №27128/11, та інші).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені апелянтом (як особою, яка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, та за відсутності судового рішення про визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини) обставини не можуть бути правовою підставою для поновлення їй строку на апеляційне оскарження рішення Мостиського районного суду Львівської області від 13 лютого 2019 року у цивільній справі № 448/1851/18, а тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 358 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення їй строку на апеляційне оскарження рішення Мостиського районного суду Львівської області від 13 лютого 2019 року у цивільній справі № 448/1851/18, відхилити та відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 13 лютого 2019 року у цивільній справі № 448/1851/18.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повну ухвалу складено 23 березня 2026 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.