Справа № 445/1582/20
провадження № 2/445/11/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:головуючого судді Бакаїм М. В.

при секретарі Назар С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Красненської сільської ради Золочівського району Львівської області, Золочівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку пай, -

в с т а н о в и в:

у вересні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовами до Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області, Золочівської районної державної адміністрації, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог заявами від 24.03.2021, просили визнати право на земельну частку (пай) агрофірми «Україна» Бортківської сільської ради в розмірі 2,60 умовних кадастрових гектари та визначити спосіб реалізації права за рахунок земель запасу Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 з 25.08.1989 р. працює на посаді вчителя математики Скнилівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Золочівської районної ради (перейменована рішенням XVIII V демократичного скликання Золочівської районної ради від 29.09.2009р.).

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 стало відомо, що працівникам освіти Бортківської сільської ради, де паювались землі сільськогосподарського підприємства агрофірми «Україна», набувають у власність земельні частки (паї) в розмірі 2,60 умовних кадастрових га.

Оскільки позивач належать до соціальної сфери Бортківської сільської ради (с.Скнилів) та земельної частки (паю) не отримувала, звернулись до Бортківської сільської ради з заявою про включення її у додатковий список осіб, що мають право на земельну частку (пай) за рахунок земель запасу.

Рішенням Бортківської сільської ради №386 від 09.07.2020 відповідач відмовив у наданні земельної частки (паю) з підстав того, що розпаювання на території Бортківської сільської ради проведено в 1996 році, державні акти на земельні частки (паї) видано на руки і відповідно земель пайового фонду на території Бортківської сільської ради немає.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 01.09.1996 року працює на посаді вчителя історії та географії Бортківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Золочівського району (школа перейменована рішенням сесії Золочівської районної ради Львівської області від 29.09.2009 №351).

В 2019 року ОСОБА_2 стало відомо, що працівникам освіти Бортківської сільської ради, де паювались землі сільськогосподарського підприємства агрофірми «Україна», набувають у власність земельні частки (паї) в розмірі 2,60 умовних кадастрових га.

Оскільки позивач належать до соціальної сфери Бортківської сілсьької ради (с.Скнилів) та земельної частки (паю) не отримувала, звернулись до Бортківської сільської ради з заявою про включення її у додатковий список осіб, що мають право на земельну частку (пай) за рахунок земель запасу.

Рішенням Бортківської сільської ради №299 від 20.12.2019 відповідач відмовив у наданні земельної частки (паю) з підстав того, що розпаювання на території Бортківської сільської ради проведено в 1996 році, державні акти на земельні частки (паї) видано на руки і відповідно земель пайового фонду на території Бортківської сільської ради немає.

Позивач ОСОБА_3 позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 09.11.1990 по 28.09.1992 р.р. працювала на посаді вчителя початкових класів Бортківської неповної СШ. З 28.09.1992 по даний час по переводу працює вчителем початкових класів Скнилівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Золочівської районної ради (перейменована рішенням XVIII V демократичного скликання Золочівської районної ради від 29.09.2009р.).

В жовтні 2019 року ОСОБА_3 стало відомо, що працівникам освіти Бортківської сільської ради, де паювались землі сільськогосподарського підприємства агрофірми «Україна», набувають у власність земельні частки (паї) в розмірі 2,60 умовних кадастрових га.

Оскільки позивач належать до соціальної сфери Бортківської сілсьької ради (с.Скнилів) та земельної частки (паю) не отримувала, звернулась до Бортківської сільської ради з заявою про включення її у додатковий список осіб, що мають право на земельну частку (пай) за рахунок земель запасу.

Рішенням Бортківської сільської ради №387 від 09.07.2020 відповідач відмовив у наданні земельної частки (паю) з підстав того, що розпаювання на території Бортківської сільської ради проведено в 1996 році, державні акти на земельні частки (паї) видано на руки і відповідно земель пайового фонду на території Бортківської сільської ради немає.

Позивач ОСОБА_4 позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 15.08.1990 року працює у Скнилівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Золочівської районної ради (перейменована рішенням XVIII V демократичного скликання Золочівської районної ради від 29.09.2009р.). З 15.08.1990 р. на посаді вожатої, з 13.09.1991 по 01.11.2002 на посаді вчителя української мови і літератури, з 01.01.2009 р. директор школи.

В жовтні 2019 року ОСОБА_4 стало відомо, що працівникам освіти Бортківської сільської ради, де паювались землі сільськогосподарського підприємства агрофірми «Україна», набувають у власність земельні частки (паї) в розмірі 2,60 умовних кадастрових га.

Оскільки позивач належать до соціальної сфери Бортківської сілсьької ради (с.Скнилів) та земельної частки (паю) не отримувала, звернулись до Бортківської сільської ради з заявою про включення її у додатковий список осіб, що мають право на земельну частку (пай) за рахунок земель запасу.

Рішенням Бортківської сільської ради №385 від 09.07.2020 відповідач відмовив у наданні земельної частки (паю) з підстав того, що розпаювання на території Бортківської сільської ради проведено в 1996 році, державні акти на земельні частки (паї) видано на руки і відповідно земель пайового фонду на території Бортківської сільської ради немає.

Вважають, що відмова відповідача порушує їх право на земельну частку (пай), а тому воно підлягає судовому захисту. Просять позов задовольнити.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2020 року об`єднано в одне провадження для спільного розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області, Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) (справа № 445/1582/20), ОСОБА_1 до Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області, Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) (справа № 445/1575/20), ОСОБА_2 до Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області, Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) (справа № 445/1576/20) та ОСОБА_4 до Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області, Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) (справа № 445/1584/20).

Вказані справи об`єднано в одне провадження до справи за позовом ОСОБА_3 до Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області, Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) (справа № 445/1582/20), провадження у якій відкрито першим.

Залучено до участі у справі у якості співвідповідача Головне управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, м. Львів, пр. Чорновола, 4, ).

Справа перебувала в провадженні судді Кіпчарського О.М. Згідно з протоколом повторного авторозподілу справи між суддя від 08.12.2020, для розгляду справи визначено суддю Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М.В.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2020 року справу принято до розгляду (суддя Бакаїм М.В.) та призначено в підготовче засідання.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 24 березня 2021 року до участі у справі в якості відповідача, залучено Красненську селищну раду Львівської області (адреса: вул. І.Франка,2а, смт. Красне Золочівського району Львівської області).

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 22 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області, Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

23 жовтня 2020 року Головне управління Держгеокадастру у Львівській області подало відзив на позовну заяву. У відзиві управління зазначає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Зокрема вказує на те, що в силу норм ст. 122 Земельного кодексу України, Головне управління Держгеокадастру у Львівській обласі розпоряджається земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної форми власності. Таким чином, серед визначених повноважень Держгеокадастру, відсутні повноваження розпорядження земельними частками (паями).

Разом з тим, зазначає, що на сьогодні є чинним спеціальний Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних частко (паїв)» №899, який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 1 Закону України №899 визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємства, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчкження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на тариторії іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно абз. 1 ст. 3 Закону №899 підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст. 5 Закону №899 сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема: приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Таким, чином, повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) належать до компетенції сільських, селищних, міських рад.

Звертає увагу на те, що згідно Земельного Кодексу України Розділу Х Перехідні положення п. 21 з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення витаня колективої власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємства, що припинені, вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєсрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Додатково повідомляє, що за інформацією Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області згідно проекту передачі земельних часток (паїв) в натурі і видачі державних актів на право приватної власності на землю, затвердженого розпорядженням голови Золочівської райдержадміністрації від 09 жовтня 2001 року №539, громадянам Бортківської сільської ради передано у власність земельні частки (паї) та видано державні акти на право приватної власності на землю. На даний час землі пайового фонду на території Бортківської сільської ради відсутні.

Зважаючи на викладене та те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області по відношенню до позивачів не було допущено протиправних дій, та в позовах не зазначено і необгрунтовано, чому Головне управліня належить до відповідачів, просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Львівської області.

У відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 16.04.2021 року, Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області просить відмовити у задоволенні позовів. Свої доводи обгрунтовує тим, що згідно ст.ст. 1-2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зі змінами, право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємства, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Виходячи зі змісту ст.ст. 22, 23 ЗК 1990 року та п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування у членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували членство позивачів в даному колективному сільськогосподарському підприємстві.

Окрім цього, спірні правовідносини, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року регулюються нормами ЦК україни РСР в редакції 1963 року.

Згідно ст. 71 ЦК УРСР 1963 року, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Стаття 75 ЦК УРСР визначала обов`язковість застосування позовної давності незалежно від заяви сторони.

09 листопада 2020 року представник позивачів адвокат Мельницька Г.В. подала відповідь на відзив Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому зазначала, що участь Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у справі в якості співвідповідача визначаєтьмя п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7, де вказано, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в аких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

При неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до до п. 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переадних у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із змель запасу.

Відсуність земель пайового фонду вказує, що набуття у власність земельну ділянку с/господарського призначення власник земельної частки (паю), права якого визнані в судовому порядку, може лише за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначеня державної власності, якими на даний момент, в силу ст. 122 ЗК України, розпоряджається ГУ Держгеокадастру у Львівській області.

Також, у відповіді на відзив, представник позивачів вказала на те, що заперечення Красненської селищної ради є безпідставними і не узгоджуються з мотивами відмови сесії Бортківської сільської ради у наданні земельної частки (паю), що викладені у рішеннях №299 від 20.12.2019 №№ 385, 386, 387 від 09.07.2020. Права позвачів на земельну частку (пай) як працівників соціальної сфери села Бортківська сільська рада не заперечувала, відмова у наданні паю обгрунтована виключно відсутністю земель пайового фонду.

Позивачі стверджують про своє порушене право на земельну частку (пай) не як члени колективного сільськогосподасрького підприємства, на чому наголошує Красненська селищна рада, а як працівники соціальної сфери села (освіти).

Відповідачем ГУ Держгеокадастру у Львівській області право працівників соціальної сфери на земельну частку (пай) по Бортківській сільській раді при паюванні земель Агрофірми «Україна» не заперечується.

Посилання Красненської селищної ради на обов`язковість відповідності особи трьом умовам набуття права на земельну частку (пай) Агрофірми «Україна» не відповідають обставинам паювання у Львівській області, оскільки Агрофірмі «Україна» державний акт на право колекивної власності на землю під час паювання її земель не видавався, що підтверджується листом Відділу у Золочівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 15.02.2019.

Відсутність земель пайового фонду виключає виділ земельної частки (паю) у відповідності до положень ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) з земель пайового фонду, але не виключає виділ паю із земель запасу.

Щодо посилань Красненської сільської ради на пропуск позивачами строку позовної давності, то такі є безпідставними, оскільки позивачі звернулись до суду за захистом порушених прав внаслідок відмови у наданні позивачам земельного паю, що викладені у рішеннях Бортківської сільської ради №299 від 20.12.2019, №№ 385, 386, 387 від 09.07.2020.

Виходячи із наведених дат рішень органу місцевого самоврядування про відмову у наданні позивачам земельної частки (паю) та дати їх звернення до суду з позовами про захист порушеного права, немає правових підстав стверджувати про пропуск встановленого законом загального трирічного строку позовної давності, оскільки з моменту отримання вказаних рішень органу місцевого самоврядування три роки не сплило.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, просила об"єднані позови задовольнити.

Позивачі в судове засдання не з"явились, їхні інтереси представляла ОСОБА_5 .

Представник Красненської сільської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з"явились, подали відзив, в якому заперечують щодо задоволення позову.

Представник Золочівської районної державної адміністрації у Львівській області в судове засідання не з"явились, подали відзив, в якому заперечують щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25.08.1989 р. прийнята на посаду вчителя математики Скнилівської СШ, що стверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 . Згідно рішенням XVIII V демократичного скликання Золочівської районної ради від 29.09.2009р №351 неповно-середня школа села Скнилів з 06.10.2009 року переіменована на Скнилівську загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Золочівської районної ради Львівської області.

Заявою від 04.02.2019 року ОСОБА_1 , як особа зайнята у соціальній сфері на селі, які мають право на середню земельну частку (пай) при паюванні сільськогосподарського підприємтсва Агрофірми «Україна», звернулась до Бортківської сільської ради, в якій просила включити її у додатковий список осіб, що мають право на земельну частку (пай) по Бортківській сільскій раді (соціальна сфера); погодити з Головним управлінням Держгекокадастру у Львівській області питання виділу їй земельної частки (паю) за рахунок земель запасу Бортківської сільської ради за межами населеного пункту.

Рішенням Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області №386 від 09.07.2020 відмовлено у наданні земельної частки (паю) з підстав того, що розпаювання на території Бортківської сільської ради проведено в 1996 році, державні акти на земельні частки (паї) видано на руки і відповідно земель пайового фонду на території Бортківської сільської ради немає.

Позивач ОСОБА_2 з 01.09.01996 призначена на посаду вчителя історії та географії Бортківської неповної середньої школи Золочівського району, щ стверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 . Згідно рішення сесії Золочівської районної ради Львівської області від 29.09.2009 №351 неповна середня школа с. Бортків з 06.10.2009 року перейменована на Бортківську загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Золочівської районної ради Львівської області.

18 грудня 2019 року ОСОБА_2 , як особа зайнята у соціальній сфері на селі, які мають право на середню земельну частку (пай) при паюванні сільськогосподарського підприємства Агрофірми «Україна», звернулась до Бортківської сільської ради із заявою, в якій просила включити її у додатковий список осіб, що мають право на земельну частку (пай) по Бортківській сільскій раді (соціальна сфера); погодити з Головним управлінням Держгекокадастру у Львівській області питання виділу їй земельної частки (паю) за рахунок земель запасу Бортківської сільської ради за межами населеного пункту.

Рішенням Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області №299 від 20.12.2019 відмовлено у наданні земельної частки (паю) з підстав того, що розпаювання на території Бортківської сільської ради проведено в 1996 році, державні акти на земельні частки (паї) видано на руки і відповідно земель пайового фонду на території Бортківської сільської ради немає.

Позивач ОСОБА_3 з 09.11.1990 по 28.09.1992 року працювала на посаді вчителя початкових класів Бортківської неповної СШ. З 28.09.1992 року по даний час по переводу працює вчителем початкових класів Скнилівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Золочівської районної ради, що стверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_3 .

04 лютого 2020 року ОСОБА_3 , як особа зайнята у соціальній сфері на селі, які мають право на середню земельну частку (пай) при паюванні сільськогосподарського підприємтсва Агрофірми «Україна» звернулась до Бортківської сільської ради із заявою, в якій просила включити її у додатковий список осіб, що мають право на земельну частку (пай) по Бортківській сільскій раді (соціальна сфера); погодити з Головним управлінням Держгекокадастру у Львівській області питання виділу їй земельної частки (паю) за рахунок земель запасу Бортківської сільської ради за межами населеного пункту.

Рішенням Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області №387 від 09.07.2020 відмовлено у наданні земельної частки (паю) з підстав того, що розпаювання на території Бортківської сільської ради проведено в 1996 році, державні акти на земельні частки (паї) видано на руки і відповідно земель пайового фонду на території Бортківської сільської ради немає.

Згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_4 позивач ОСОБА_4 з 15.08.1990 працювала на посаді вожатої Скнилівської неповної середньої школи. У зв`язку із скороченням цієї посади з 22.09.1990 року перебувала на посаді вихователя учнівської молоді. 13 вересня 1991 року переведена на посаду вчителя української мови і літератури. З 01.11.2002 року призначена на посаду заступника директора Скнилівської основної школи на час декретної відпустки. З 01.01.2009 року переведена на посаду директора Скнилівської СШ. Згідно рішення сесії Золочівської районної ради Львівської області від 29.09.2009 №351 Скнилівська СШ переіменована на Скнилівську загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Золочівської районної ради.

04 лютого 2020 року ОСОБА_4 , як особа зайнята у соціальній сфері на селі, які мають право на середню земельну частку (пай) при паюванні сільськогосподарського підприємтсва Агрофірми «Україна» звернулась до Бортківської сільської ради із заявою, в якій просила включити її у додатковий список осіб, що мають право на земельну частку (пай) по Бортківській сільскій раді (соціальна сфера); погодити з Головним управлінням Держгекокадастру у Львівській області питання виділу їй земельної частки (паю) за рахунок земель запасу Бортківської сільської ради за межами населеного пункту.

Рішенням Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області №385 від 09.07.2020 відмовлено у наданні земельної частки (паю) з підстав того, що розпаювання на території Бортківської сільської ради проведено в 1996 році, державні акти на земельні частки (паї) видано на руки і відповідно земель пайового фонду на території Бортківської сільської ради немає.

Зі змісту позовних заяв вбачається, що позивачі не були включені в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) під час розпаювання Агрофірми «Україна», сертифікат на право на земельну частку не оформлявся та не видавався.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України (561-XII), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

У статті 6 ЗК України (в редакції 1990 року) визначено, що загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Одночасно цією статтею передбачено, що до числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій.

До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері, належать працівники освіти, охорони здоров`я, культури, побутового обслуговування населення, зв`язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонери з числа цих осіб.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (в редакції Закону 561-ХІІ) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Відповідно до частини другої статті 23 ЗК України (в редакції 1990 року) державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Згідно Рекомендацій по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, розроблених комісією Верховної Ради України з питань агропромислового комплексу земельних ресурсів та соціального розвитку села 15.05.1992р. та затверджені Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності демонополізації виробництва України, з метою обчислення розміру середньо земельної частки сільською, селищною, міською радами народних депутатів складаються та затверджуються списки:

- осіб, які працюють у колективних сільськогосподарських підприємствах, підсобних сільських господарствах, селянських (фермерських) господарствах, інших: сільськогосподарських підприємствах, установах, організаціях, а також пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості;

- осіб, зайнятих у соціальній сфері села, до яких належать працівники освіти, охорони здоров`я, культури, побутового обслуговування населення, зв`язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонерів з числа цих осіб, що проживають у цій місцевості.

На реалізацію права громадян на землю Львівською обласною радою була прийнята ухвала №277 від 01.02.1993 року, якою затверджена Програма приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області, а 08.12.1993 року ухвалою №351 Львівська обласна рада затвердила положення і статути до згаданої Програми приватизації.

Зокрема, на виконання постанов Верховної Ради України Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» від 13.03.1992р. та постанови «Про державну програму приватизації майна державних підприємств» від 07.07.1992р., Львівська обласна рада прийняла Ухвалу №277 від 01.02.1993р., якою затвердила Програму приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області. Даною програмою зобов`язано сільські, селищні міські і районні ради скласти список об`єктів агропромислового комплексу, майна і земля яких підлягає приватизації, завершити складання списків громадян, які мають право на одержання у власність земельної ділянки у межах середньої земельної частки та створити комісії з питань приватизації; встановлено що дана програмам є обов`язковою до виконання місцевими органами влади і управління, власниками майна і землі та землекористувачами незалежно від форм власності та відомчої належності.

Відповідно до розділу 6 Програми приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області, приватизація майна радгоспів та держгоспів, в тому числі створених на базі колишніх колгоспів, здійснюється шляхом реорганізації їх у колективні сільськогосподарські підприємства, за бажанням трудового колективу і рішення власника чи уповноваженого органу, та безоплатної передачі майна цих підприємств їх працівниками з наступним його паюванням між ними.

Розділ 7 даної Програми передбачає послідовність її реалізації, в тому числі складення проектів роздержавлення і приватизації, порядок затвердження сільською, селищною, міською радами народних депутатів відповідних списків осіб, які мають право на земельну частку.

Так, п.7.6 Програми передбачає, що сільською, селищною, міською радами народних депутатів складаються та затверджуються списки:

- осіб, які працюють у колективних сільськогосподарських підприємствах, підсобних сільських господарствах, селянських (фермерських) господарствах, інших сільськогосподарських підприємствах, установах, організаціях, а також пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві та проживають у сільській місцевості і мають право на майновий пай і середню земельну частку;

- осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі (працівники освіти, охорони здоров`я, культури, побутового обслуговування населення, зв`язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів), а також пенсіонерів з числа цих осіб, що проживають у даній місцевості, які мають право на земельну частку.

Ухвалою XIV сесії Львівської обласної ради №351 від 08.12. 1993р. затверджено Положення про паювання і приватизацію землі в агропромисловому комплексі Львівської області. Пунктом 3 згаданого Положення регламентований порядок проведення роздержавлення і приватизації землі. Початком роботи з приватизації є розробка самого проекту, який передбачає створення приватизаційної комісії, складання списків осіб, які мають право на безоплатне отримання земельного паю. Пунктом 3.2 Положення про паювання і приватизацію землі в агропромисловому комплексі Львівської області було передбачено підстави для складання списку осіб, які мають право на землю.

До цих списків згідно п.3.2 Положення заносяться:

- особи, які працюють у колективних сільськогосподарських підприємствах, підсобних сільських господарствах, селянських (фермерських) господарствах, інших сільськогосподарських підприємствах, установах, організаціях, а також пенсіонери, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості;

- особи, зайняті у соціальній сфері на селі (працівники освіти, охорони здоров`я, культури, побутового обслуговування населення, зв`язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів), пенсіонери з числа цих осіб, що проживають у даній місцевості.

Таким чином, зазначеними вище актами передбачено, що особи, які працювали в соціальній сфері на селі, належали до осіб, що мають право на земельну частку (пай).

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ Президента України № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання, у разі недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має право звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Враховуючи наведені норми, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) членства КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Згідно із позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 20.05.2019, справа №140/1113/17-ц, зверненню до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) має передувати вирішення питання про не включення позивача до списку громадян членів КСП, які мають право на земельну частку (пай).

Питання набуття права на земельні ділянки працівниками соціальної сфери села та пенсіонерами з їх числа врегульовувалися, крім Земельного кодексу України, Указами Президента України «Про додаткові заходи щодо задоволення потреб громадян у земельних ділянках» від 28 червня 1999 року (765/99), «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи» від 12.04.2000 (584/2000), які втратили чинність на підставі Указу Президента України №650/2007 від 20.07.2007 «Про першочергові заходи щодо підтримки розвитку соціальної сфери села» від 15.07.2002 (640/2002).

Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо задоволення потреб громадян у земельних ділянках» від 28 червня 1999 року (765/99) передбачалося, що Рада Міністрів Автономної республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським та районним державним адміністраціям організувати в межах своїх повноважень до 1 січня 2000 року передачу у власність і надання у користування педагогічним працівникам, лікарям, іншим працівникам соціальної сфери, пенсіонерам з числа цих працівників, а також депортованих особам, які повернулися в Україну, земельних ділянок за рахунок земель запасу та резервного фонду. Цим указом задекларовано початкову стадію земельних відносин, яка б дала змогу забезпечити вищезазначених осіб земельними ділянками.

Земельні ділянки могли бути передані у власність громадянам, які належали до категорії працівників соціальної сфери, за умови, що їм не передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення могли надаватися працівникам соціальної сфери села у власність і в користування, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, сіножатей та випасання худоби, городництва.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. У такому випадку рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) буде документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

Пунктом сьомим Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" передбачено, що при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку, не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08,1995року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» має бути надана із земель запасу. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі тощо.

У даній справі встановлено, що позивачі, як особи, зайняті у соціальній сфері села - працівники освіти не були включені до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) під час розпаювання по Бортківській сільській раді Золочівського району Львівської області Агрофірми «Україна», сертифікат на право на земельну частку на їх ім`я не оформлявся та не видавався.

При цьому позивачі не оспорювали свого права на не включення у списки осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), а також не оскаржували рішень Бортківської сільської ради, якими їм відмовлено в наданні земельної частки (паю). Окрім того, рішеннями Бортківської міської ради питання про включення їх в додаткові списки для отримання земельних ділянок (паю) із земель запасу взагалі не вирішувалося.

Позивачами не надано жодних доказів того чи їм не надавалася земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, сіножатей та випасання худоби, городництва.

В матеріалах даної цивільної справи мітиться розпорядження голови районної державної адміністрації від 26.05.1997 року №265 «Про затвердження проекту роздержавлення і приватизації земель агрофірми «Україна» Бортківської сільської ради», з якого вбачається про затвердження проекту роздержавлення і приватизації земель агрофірми «Україна» Бортківської сільської ради; затверджено визначені проектом три форми власності на землю по землекористувачах, власниках землі і угіддях: державну, колективну і приватну; затверджено визначені проектом межі і площі населених пунктів в розмірах с. Бортків 412,0 га, с. Скнилів 2371,2 га, с. Мала Вільшанка 197,7 га; затверджено площу середньої земельної частки в розмірі 2,60 гата с/г угідь, в тому числі 2,34 га ріллі; районному відділу земельних ресурсів на підставі проекту роздержавлення агрофірми «Україна» провести розрахунок земельної частки по пайовиках, заповнити бланки сертифікатів, провести їх реєстрацію і видати громадянам.

Відповідно до довідки Відділу у Золочівському району Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 09.07.2018 №0-13-0.24-15/316-18 убачається, що згідно з форми 6-зем станом на 01.01.2016 на території Бортківської сільської ради землі запасу сільськогосподарського призначення становлять 379,8931га, а саме: рілля-235,5296га; сіножаті - 94,2368га; пасовища 50,1267га. Землі резервного фонду на території Бортківської сільської ради відсутні.

Враховуючи вищенаведене та те, що роздержавлення(паювання) земель агрофірми «Україна» (колективне с/підприємство) з визначенням земельної частки по Бортківській сільській раді у розмірі 2,60 умовно кадастрових га відбулось у 1996 до набрання чинності ЗК України (2001) і проект роздержавлення, затверджений у 1997, відтак статті 25 та 118 ЗК України не застосовуються до спірних правовідносин, оскільки Земельний Кодекс прийнятий після 1997 і ним урегульовано процедуру іншого виду паювання (земель державних та комунальних с/г підприємств, що не встигли розпаюватись до 01.01.2002р).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01.01.2013, розмежовано землі державної та комунальної власності в Україні. Пунктом 6 визначено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

Частиною 4 ст.122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб

А відтак, відповідно до вимог Земельного кодексу України, вирішення питання щодо передачі земельної ділянки у власність із земель резервного фонду Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту на території Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Судом встановлено, що земельні ділянки, на які претендують позивачі знаходиться за межами населеного пункту і відносяться до земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до рішення Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області 2 сесії VIII скликання від 26.12.2020 року №12 Про початок процедури реорганізації юридичних осіб сільських рад, розміщених поза адміністративним центром Красненської селищної територіальної громади, розпочато процедуру реорганізації шляхом приєднання до Красненської селищної ради Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 24.12.2020 року 68-ОТГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність, передано у комунальну власність Красненській селищній раді земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1617, 8316 га, які розташовані на території Буського та Золочівського районів згідно з актом приймання-передачі.

Передачу Головним управління Держгеокадастру у Львівській області земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності Бортківської сільської ради Золочівського району Львівської області у комунальну власність Красненської селищної ради (Красненської територіальної громади) підтверджено актом приймання-передачі земельних ділянок від 24.12.2020 року.

Вказані докази підтверджують обставини, щодо передачі Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області земельних ділянок Бортківської сільської ради з державної власності у комунальну власність Красненської селищної ради.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, оскільки усі земельні ділянки, що розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад передано із земель державної власності до земель комунальної власності, то Головне управління Держгеокадастру у Львівській області на даний час не є розпорядником земельної ділянки, на яку претендує позивач, і не може приймати жодних рішень стосовно розпорядження нею.

Суд зазначає, що у даному випадку наявні ознаки публічного правонаступництва, оскільки одночасно із передачею земельної ділянки у комунальну власність відбулось часткове передання (набуття) адміністративної компетенції (щодо передачі земельних ділянок у власність чи користування) одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) внаслідок часткового припинення адміністративної компетенції Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та передання її до Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, у зв`язку з чим обов`язок щодо відновлення порушених прав позивача покладається на компетентний орган, а саме на Красненську селищну раду Золочівського району Львівської області.

Щодо клопотання відповідача Красненської селищної ради про застосування строку позовної давності ,то суд зазначає наступне:

Відповідно дост. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зст. 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи з вимогст. 261 ЦК Українипозовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Встановивши, що права позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду не є порушеними, то підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 2, 21, 40, 43, 51, 170, 235, 237, 252 КЗпП України, ст.ст. 6, 12, 13, 18, 141, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд, вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Красненської сільської ради Золочівського району Львівської області, Золочівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку пай, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 16.03.2026

Суддя М. В. Бакаїм