"17" березня 2026 р.
Справа №1416/5376/12
Провадження №4-с/489/6/26
УХВАЛА

17 березня 2026 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Горецькою П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бєлоус Дар`ї Анатоліївни щодо закінчення виконавчого провадження, боржник ОСОБА_3

встановив.

Скаржники, через свого представника адвоката Ільїна О.В., звернулися до суду зі скаргою, в якій просять: визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бєлоус Дар`ї Анатоліївни від 29.10.2025 про закінчення виконавчого провадження № 39021958 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2638 від 20.02.2013, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 750,00 грн. щомісячно, починаючи з 30.01.2013 і до досягнення ОСОБА_1 повноліття, після чого у розмірі 400 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_6 до повноліття; визнати протиправною (неправомірною) бездіяльність головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бєлоус Дар`ї Анатоліївни щодо невчинення дій необхідних для вирішення питання про заміну померлого стягувача, як сторони виконавчого провадження. Посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , батько ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Після його смерті останні отримали свідоцтва про право на спадщину за законом у встановлений законодавством строк. 03 грудня 2025 за результатом пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчого провадження, стало відомо про наявність виконавчого провадження № 39021958 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2638 від 20.02.2013. 08.12.2025 року на офіційну адресу електронної пошти адвоката Ільїна О.В. надійшла відповідь № 172943, згідно якої Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомляє, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 39021958 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2638 від 20.02.2013 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 750,00 грн., щомісячно, починаючи з 30.01.2013 р. і до досягнення ОСОБА_1 повноліття, після чого у розмірі 400 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_6 до повноліття. Додатково повідомляється, що в додатках до наданої заяви від 03.12.2025 року та матеріалах виконавчого провадження відсутні документи, що підтверджують повноваження представляти інтереси будь-якої сторони по виконавчому провадженню № 39021958, або документи, що підтверджують заміну сторони виконавчого провадження. 22.01.2026 року надійшла відповідь № 11429, згідно якої Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомляє, що 29.10.2025 року державним виконавцем Бєлоус Д.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Незважаючи на наявність правонаступників стягувача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які прийняла спадщину після померлого ОСОБА_5 , головний державний виконавець Бєлоус Дар`я Анатоліївна не зупинив вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 39021958 та не отримав даних, необхідних для вирішення питання про заміну померлої сторони виконавчого провадження її спадкоємцями. При прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не вжито всіх належних та достатніх заходів з примусового виконання рішення суду, передбачених законом, та прийнято незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження № 39021958. З урахуванням того, що у даному випадку правовідносини допускають правонаступництво, постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню, оскільки державному виконавцю в межах виконавчого провадження необхідно було здійснити заходи щодо виявлення спадкоємців померлого стягувача і тільки після з`ясування зазначених обставин приймати відповідне рішення про звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником або щодо закінчення виконавчого провадження в разі відсутності таких спадкоємців.

Від представника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні скарги. Зазначає, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 39021958 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2638 від 20.02.2013 виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 750,00грн., щомісячно, починаючи з 30.01.2013р. і до досягнення ОСОБА_1 повноліття. після чого у розмірі 400грн. щомісячно на утримання ОСОБА_6 до повноліття. Згідно розрахунку заборгованості обчисленим головним державним виконавецем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бєлоус Д.А. (далі-державний виконавець Бєлоус Д.А.) заборгованість станом на 07.09.2020 року (день повноліття дитини) склала 102628,48 грн. 29.10.2025, керуючись вимогами п.3 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Бєлоус Д.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з тим, що згідно актового запису про смерть № 174 від 29.01.2025 року, стягувач ОСОБА_5 помер. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Під час проведення виконавчих дій та на день закінчення виконавчого провадження державним виконавцем Бєлоус Д.А. не було встановлено факту наявності за боржником майна, окрім частки житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 . Згідно розрахунку заборгованості обчисленим державним виконавецем Бєлоус Д.А. (далі-державний виконавець Бєлоус Д.А. заборгованість станом на 07.09.2020 року (день повноліття дитини) склала 102628,48 грн. На день закінчення виконавчого провадження майна (коштів) на яке згідно із Законом можливо звернути стягнення за боржником виявлено не було. Згідно з ст. ст. 1280 ч.ч.1,2, 1281 ч.ч.1,2 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Відповідно до положень статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Натомість скаржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є сторонами виконавчого провадження № 39021958, у зв`язку з чим процесуальні права на звернення до суду зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця відповідно до положень статті 447-1 ЦПК України в них відсутні. вважає що скаржником не доведена неправомірність дій державного виконавця Бєлоус Д.А., та як наслідок відсутність правових підстав для скасування постанови головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Сторони у судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи по суті у відповідності до приписів статті 447 ЦПК України.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, тому судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Згідно приписів ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов такого.

Відповідно до ч. 1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2012, звільнено ОСОБА_4 , частково від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 3873 грн. 01 коп. (три тисячі вісімсот сімдесят три грн. одна коп.).

Замінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Миколаєва, на користь ОСОБА_5 , стягнувши аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 09.07.2012року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення місячного платежу.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 30.01.2013, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2012 в частині вирішення вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах відмовлено.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2012 в частині розміру та терміну стягнення аліментів на утримання дітей змінено.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 750 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 30 січня 2013 до досягнення ОСОБА_1 повноліття, після чого у розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно на утримання сина ОСОБА_2 до його повноліття.

20 лютого 2013 по вказаній справи Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист.

Положеннями ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Оскільки скаржники є правонаступниками стягувача у виконавчому провадженні та вважають що бездіяльністю державного виконавця порушені їх законні права щодо стягнення аліментів на їх користь, то вони мають право звертатись до суду за захистом порушеного на їх думку права.

У частині першій статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)(далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39021958 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2638 від 20.02.2013 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 750 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 30 січня 2013 до досягнення ОСОБА_1 повноліття, після чого у розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно на утримання сина ОСОБА_2 до його повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

30 вересня 2025 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Скаржники зазначають, що 03 грудня 2025 за результатом пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчого провадження, стало відомо про наявність виконавчого провадження № 39021958 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2638 від 20.02.2013.

Як вбачається з листа Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) від 22.01.2026 за вих.. № 11429, в Інгульському ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 39021958 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2638 від 20.02.2013 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 750 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 30 січня 2013 до досягнення ОСОБА_1 повноліття, після чого у розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно на утримання сина ОСОБА_2 до його повноліття.

29 жовтня 2025 державним виконавцем Бєлоус Д.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження керуючись ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 22.01.2026 підстав для заміни сторони виконавчого провадження не встановлено.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Відповідно до норм Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, (ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено (ст. 1282 ЦК України).

Пунктом 3 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Статтею 55 ЦПК України унормовано, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Отже, отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України від 01 липня 2010 року №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Таким чином, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

У свою чергу, частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У силу пунктів 12, 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

Вказана позиція узгоджується з позицією Великої палати Верховного суду викладеною у постанові від 03.11.2020 у справі №916/617/17 та постанови КЦС Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 761/22518/17.

Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину є власністю дитини.

Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

На даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є повнолітніми особами.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що в даному випадку за нормами ст. 179 СК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є правонаступниками стягувача ОСОБА_5 , який після смерті вибув із встановлених судом правовідносин і право на отримання боргу по аліментах перейшло до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як власників аліментів, що підлягають сплаті на виконання рішення суду.

Крім того, 30 вересня 2025 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Отже, правовідносини щодо стягнення аліментів допускають правонаступництво, а у державного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження

Під час судового розгляду вказаної справи судом встановлено, що державним виконавцем не дотримано порядку отримання інформації щодо смерті стягувача у виконавчому провадженні, встановлення правонаступників прав та обов`язків стягувача (спадкоємців), у разі їх наявності, не здійснено заміну сторони виконавчого провадження, а тому скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.258-260,447,448,451 ЦПК України, суд

ухвалив:

скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бєлоус Дар`ї Анатоліївни щодо закінчення виконавчого провадження, боржник ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бєлоус Дар`ї Анатоліївни від 29.10.2025 про закінчення виконавчого провадження № 39021958 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2638 від 20.02.2013, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 750,00 грн. щомісячно, починаючи з 30.01.2013 і до досягнення ОСОБА_1 повноліття, після чого у розмірі 400 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_6 до повноліття.

Визнати протиправною (неправомірною) бездіяльність головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бєлоус Дар`ї Анатоліївни щодо невчинення дій необхідних для вирішення питання про заміну померлого стягувача, як сторони виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «17» березня 2026.

Суддя Н.О. Рум`янцева