Справа № 570/3027/25
Номер провадження 2/570/183/2026
У Х В А Л А

іменем України

23 березня 2026 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судового засідання Іллюк С.Р.

представниці позивача адвоката Гладчук З.Я. у судовому засіданні 18.03.2026 р.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Рівому цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні -

в с т а н о в и в :

18.03.2026 р. до суду через систему «Електронний суд» представницею відповідачки адвокатом Андрієнко І.В. подано клопотання вх.№5157, у якому вона просить зупинити провадження у вказаній вище справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, у зв`язку з тим, що відповідачка ОСОБА_2 з 27.10.2025 року перебуває на службі та приймає участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

Представниця позивача адвокат Гладчук З.Я. у підготовчому судовому засіданні 18.03.2026 р. заперечила проти задоволення вказаного клопотання, вказавши на те, що стороною відповідачки не подано належних, допустимих та достатніх доказів, що ОСОБА_2 служить у складі Збройних Сил України. Зокрема, відповідачкою та її представницею не надано довідки Форми 5 з в/ч, в якій відповідачка перебуває на військовій службі. Окрім того, з доказів, що додані до клопотання, вбачається те, що військове формування, у якому перебуває на військовій службі ОСОБА_2 , не є таким, що переведене на воєнний стан відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України. Додатково представниця позивача зазначає, що таке клопотання подане лише для затягування розгляду справи, оскільки у відповідачки є об`єктивна можливість брати участь у судових засіданнях та ознайомлюватися з матеріалами справи, а також, подавати будь-які свої пояснення, заяви, клопотання та заперечення.

Представниця відповідачки адвокат Андрієнко І.В. у клопотанні вх.№5157 від 18.03.2026 р. просить розглядати вказане клопотання без її участі та без участі відповідачки ОСОБА_2 .

Вислухавши аргументи представниці позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд зробив наступні висновки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції - до припинення такого перебування відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (із змінами, внесеними згідно з Указами Президента №133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, №740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, №478/2025 від 14.07.2025, № 793/2025 від 20.10.2025, № 40/2026 від 12.01.2026), в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і станом на зараз.

Згідно із п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Статтею 1 Закону України «Про Національну гвардію України» визначено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони. До складу Національної гвардії України входять, зокрема, військові частини (п.3 ч.1 ст.5 Закону).

Відповідно до ч.3 ст.6-1 Закону, з введенням воєнного стану Національна гвардія України для виконання завдань з оборони держави приводиться в готовність до виконання завдань за призначенням і підпорядковується Головнокомандувачу Збройних Сил України, крім військових частин (підрозділів), які здійснюють конвоювання та охорону дипломатичних представництв.

Статтею 9 Закону встановлено, що Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.

До клопотання про зупинення провадження від 18.03.2026 р. додано, зокрема, копію витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України від 27.10.2025р. №314, відповідно до якого у списки особового складу в/ч та на всі види забезпечення зараховано ОСОБА_2 .

Також до клопотання стороною відповідачки додано копію довідки в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України від 27.01.2026 за вих.№142, з якої вбачається, що рекрут ОСОБА_2 дійсно з 27.10.2025 перебуває на військовій службі за контрактом та працює у в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України.

У службовому посвідченні Національної гвардії України серії НОМЕР_2 , виданому на ім`я ОСОБА_2 , вказується, що особа перебуває на військовій службі в Національній гвардії України, дата видачі посвідчення 27.10.2025 р.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22, за нинішньої редакції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Тож норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

З наведеного суд робить висновок, що відповідачка перебуває на військовій службі за контрактом у складі військового формування, що переведене на воєнний стан, а саме в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, що є підставою для обов`язкового зупинення судом провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Згідно із п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України у випадку, передбаченому п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Врахувавши наведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання представниці відповідачки адвоката Андрієнко І.В. вх.№5157 від 18.03.2026 р. та зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідачки ОСОБА_2 у складі військового формування, що переведене на воєнний стан.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 251, п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання представниці відповідачки адвоката Андрієнко І.В. за вх.№5157 від 18.03.2026 р. задовільнити.

Зупинити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні - до припинення перебування відповідачки ОСОБА_2 на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Гнатущенко Ю.В.