Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Крупина Ю. А., представника позивачів - Панової І.Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Київської міської ради, третя особа Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якому просять:

-визначити, що частки співвласників, а саме - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКП НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними, тобто, що кожний з співвласників є власником по 1/4 (однієї четвертої) частини даної квартири;

-визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 як на нерухоме майно набуте в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 як на нерухоме майно набуте в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 як на нерухоме майно набуте в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що 07 лютого 2014 року ОСОБА_2 разом із чоловіком ОСОБА_5 та дітьми - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули право спільної сумісної власності (розмір частки: 1) на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджує Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.02.2014 року, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.02.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить частка померлого у вищевказаній квартирі.

Позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 . У визначений законом строк вони звернулися із відповідними заявами до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори на прийняття спадщини, де було відкрито спадкову справу № 72/2025. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 немає і жодні інші особи не заявляли свої права на спадкове майно.

Дружина померлого - ОСОБА_2 , звернулася до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою № 964 від 10.06.2025 року про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_5 .

Постановою № 1536/02-31 державного нотаріуса Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мітрохіної В.Є. від 12 червня 2025 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. В обґрунтуванні відмови державний нотаріус зазначив, що у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданому Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 07 лютого 2014 року, вказано чотири власники (вид спільної власності: спільна сумісна; розмір частки: 1 ), державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Коломієць О.Г., також було проведено без зазначення часток кожного з співвласників, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим 07 лютого 2014 року за індексним номером 17490236, у зв`язку з чим з такого правовстановлюючого документу неможливо визначити розмір частки спадкодавця, тобто неможливо встановити склад спадкового майна.

Враховуючи вищезазначене державний нотаріус Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мітрохіна В.Є. вважає, що видити Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_5 , неможливо.

Син померлого - ОСОБА_3 звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою № 965 від 10.06.2025 року про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_5 . Державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мітрохіною В.Є. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 червня 2025 року, вихідний номер № 1538/02-31 з аналогічним обґрунтуванням.

Також cин померлого - ОСОБА_4 звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою № 965 від 10.06.2025 року про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_5 . Державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мітрохіною В.Є. було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, про що винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 червня 2025 року, вихідний номер № 1537/02-31 з аналогічним обґрунтуванням.

Посилаючись на те, що позивачі як спадкоємці першої черги за законом позбавлені можливості оформити частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , чим порушуються їх майнові права та законні інтереси, останні звернулися до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2025 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Войтенко Т.В.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22.09.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

15.10.2025 року від Київської міської ради до суду надійшло клопотання про ухвалення рішення суду відповідно до норм чинного законодавства України та слухання справу без участі представника відповідача. Крім того, Відповідач додатково зазначив, що Київська міська рада жодним чином не порушила законні права та інтереси Позивача ОСОБА_2

30.10.2025 року від третьої особи - Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без її участі.

До початку судового засідання 17.11.2025 року від представника позивачів адвоката Панової І. Ю. надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання по справі за відсутності позивачів та їх представника з проханням закрити підготовче засідання та перейти до судового розгляду справи по суті. Додатково адвокат просила витребувати у Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори спадкову справу № 72/2025, заведену державним нотаріусом Мітрохіною В.Є. після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17.11.2025 року було задоволено клопотання представника позивачів адвоката Панової І. Ю. про витребування доказів та закрито підготовче провадження по справі.

12.01.2026 року на виконання ухвали Подільського районного суду міста Києва від 17.11.2025 року до суду надійшла спадкова справа № 72/2025, заведена державним нотаріусом Мітрохіною В.Є. після смерті ОСОБА_5 та заява Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори про розгляд справи без їх участі.

Представник позивачів адвокат Панова І.Ю. в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в ньому, просила його задовольнити та не заперечила з приводу розгляду справи за відсутності відповідача та третьої особи.

З огляду на викладене та наявність заяв відповідача та третьої особи про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутністю відповідача та третьої особи.

Заслухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 07 лютого 2014 року ОСОБА_2 разом із чоловіком ОСОБА_5 та дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 набули право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 07.02.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить частка померлого у вищевказаній квартирі.

Позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 . У визначений законом строк вони звернулися із відповідними заявами до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори на прийняття спадщини, де було відкрито спадкову справу № 72/2025. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 немає і жодні інші особи не заявляли свої права на спадкове майно.

За наслідками звернення позивачів на прийняття спадщини державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мітрохіною В.Є. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 червня 2025 року, вихідний номер № 1536/02-31, Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 червня 2025 року, вихідний номер № 1537/02-31, Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 червня 2025 року, вихідний номер № 1538/02-31.

Відмовляючи у вчиненні нотаріальних дій, державний нотаріус посилається на те, що у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданому Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 07 лютого 2014 року, вказано чотири власники (вид спільної власності: спільна сумісна; розмір частки: 1 ), державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Коломієць О.Г., також було проведено без зазначення часток кожного з співвласників, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим 07 лютого 2014 року за індексним номером 17490236, у зв`язку з чим з такого правовстановлюючого документу неможливо визначити розмір частки спадкодавця, тобто неможливо встановити склад спадкового майна та відповідно неможливо видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_5 .

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Судом встановлено, що померлим ОСОБА_5 заповіту складено не було, а відтак спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З наявної спадкової справи № 72/2025, яка заведена після смерті ОСОБА_5 вбачається, що заяви про прийняття спадщини після його смерті подали позивачі - дружина спадкодавця ОСОБА_2 та його діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Інші спадкоємці відсутні.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 є дружиною спадкодавця ОСОБА_5 , а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є його дітьми, вони відповідно до закону належать до спадкоємців першої черги та мають право на спадкування за законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Як вже встановлено судом, державний нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мітрохіною В.Є. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 червня 2025 року, вихідний номер № 1536/02-31, Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 червня 2025 року, вихідний номер № 1537/02-31, Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 червня 2025 року, вихідний номер № 1538/02-31 - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вищевказаної квартири. Отже, судом вбачається наявність перешкод для оформлення спадкових прав позивача у нотаріальному порядку.

Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно зі статями 355, 356, 368 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 370 ЦК України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду») (пункт 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав).

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно саме за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України (постанови від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20) та ін., що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про визначення позивачам та спадкодавцю по 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 слід відмовити, оскільки ОСОБА_5 вже помер, а отже відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення права власності на 1/4 частку спірної квартири за померлими. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивачів, за захистом якого вони звернулася до суду.

Беручи до уваги, що будь-якої домовленості між співвласниками (позивачами, померлим ОСОБА_5 ) квартири АДРЕСА_1 , щодо розміру їх часток не було, а один із співвласників спірної квартири помер, та враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 1/4 частці кожному.

Отже, ОСОБА_5 за життя належала 1/4 частина спірної квартири, яка стала спадковим майном та підлягає спадкуванню його спадкоємцями першої черги - позивачами по справі.

Щодо вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/12 частки спірної квартири за кожним із позивачів, суд зазначає наступне.

Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що в ході судового розгляду судом встановлено рівність часток співвласників спірної квартири, зважаючи на те, що у інший спосіб позивачі позбавлені права оформити свої спадкові права як спадкоємці першої черги на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , до складу якої входить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При цьому, беручи до уваги, що судом визнано кожному право власності позивачів на 1/4 частку спірної квартири в порядку спадкування, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги щодо визначення часток у квартирі АДРЕСА_1 , визначивши за кожним із позивачів по 1/12 частці спірної квартири.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини, виснував про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення.

З огляду на викладене, на підставі статей 15,16, 357, 368, 370, 392, 1216, 1218, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 15, 76-81, 89, 258, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, керуючись ст.ст. 5, 30,82-84, 141, 200, 206, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Київської міської ради, третя особа Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 як на нерухоме майно, набуте в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 як на нерухоме майно, набуте в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКП НОМЕР_3 , право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 як на нерухоме майно, набуте в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Войтенко