Номер провадження: 22-з/813/192/26
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13.03.2026 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду Таварткіладзе О.М., розглянувши процесуальне питання, пов`язане з відводом суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М. за заявою ОСОБА_1 , в межах розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 09 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі головуючого судді Драгомерецького М.М., суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М., знаходяться заява ОСОБА_1 , в межах розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 09 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

11.03.2026 року через систему «Електронний суд», ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного суду з заявою про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М.

Дана заява мотивована тим, що справа №522/23596/23-Е стосується стягнення моральної шкоди, завданої заявнику дисциплінарним переслідуванням, ініційованим ОСОБА_3 одним з відповідачів у цивільній справі №500/2395/18, яку заявник вів в інтересах потерпілих ОСОБА_4 та ТОВ «Злагода». Зазначена цивільна справа стосується протиправного заволодіння поромом ВИЛ-0224-К (надалі «так званий «пором « Кислицький »»»), що здійснено на підставі документів, підроблення яких у встановленому законом порядку підтверджено: 1) ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.02.2023 у справі №509/407/23; 2) ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.02.2023 у справі №509/814/23; 3) ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.10.2023 у справі №509/407/23, яка набрала законної сили; 4) рішенням Болградського районного суду Одеської області від 28.05.2024 у справі №946/298/24; 5) ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №509/59/25; 6) клопотанням прокурора Чорноморської окружної прокуратури Єфанової О.І. від 06.02.2026 про закриття кримінального провадження №0003076 від 30.10.2017. Попри наявність наведених вище судових рішень і процесуальних документів, що встановлюють підроблення документів, судді Драгомерецький М.М., Громік Р.Д. та Сегеда С.М. постановою від 09.07.2025 року відмовили заявнику у відшкодуванні моральної шкоди, завданої дисциплінарним переслідуванням, яке ініціювала особа, що використовувала підроблені документи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.02.2025 року у справі №509/407/23 судді Одеського апеляційного суду залишили в силі арешт порому ВИЛ-0224-К . Водночас зі змісту рішень суддів у суміжних провадженнях убачається, що у певний період пором використовувався або перебував без належного технічного нагляду, що ставило під загрозу його збереження. Органи державного нагляду неодноразово фіксували, що «пором « Кислицький »» експлуатувався поза межами правового поля: 23.09.2019 видано Припис №001 про заборону його експлуатації; 02.09.2021 постанову №АВ001182 про накладення адміністративного штрафу. Після завершення досудового розслідування без встановлення винних осіб (клопотання прокурора від 06.02.2026) майно клієнтів заявника ОСОБА_4 та ТОВ «Злагода» опиняється під загрозою фактичної втрати. Судові рішення, що фактично сприяли збереженню статус-кво з боку тих, хто використовував підроблені документи, безпосередньо вплинули на цей результат.

Також зазначено, що у постанові від 09.07.2025 року судді Драгомерецький М.М. , Громік Р.Д. та Сегеда С.М. відмовили заявнику у задоволенні позову з посиланням на нібито відсутність доказів морального страждання та відсутність правової підстави для відшкодування шкоди адвокату у зв`язку зі скасуванням незаконних рішень КДКА. Однак до дня ухвалення зазначеної постанови (09.07.2025) вже існували: 1) ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.02.2023, 27.02.2023, 24.01.2025, що підтверджують підроблення документів ОСОБА_8 на «пором « Кислицький »»; 2) ухвала Одеського апеляційного суду від 27.10.2023 у справі №509/407/23 набрала законної сили; 3) рішення Болградського районного суду від 28.05.2024 у справі №946/298/24 про встановлення юридичного факту неможливості підписання ОСОБА_9 документів у 2015 році, оскільки він помер у 2007 році. Суд не міг не знати про ці судові рішення при розгляді справи. Ігнорування встановлених у встановленому законом порядку фактів підроблення документів та відмова врахувати їх у контексті оцінки протиправності дисциплінарного переслідування заявника свідчать про упереджений підхід.

Центральним доведеним фактом у кримінальному провадженні є те, що «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015 підписаний від імені ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цей факт підтверджений: 1) актовим записом про смерть №6027 від 11.07.2007; 2) свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 11.07.2007; 3) офіційним листом Міністерства юстиції України від 23.07.2018; 4) листами ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» (2018, 2023, 2025 р.р.), що підтверджують: жодного акту технічного нагляду на ім`я ОСОБА_8 не видавалося, номер акту належить іншому судну, зареєстрованому у Херсонській області. Постанова суддів від 09.07.2025 ігнорує цю обставину при оцінці протиправності дисциплінарного переслідування Заявника. Підхід суддів de facto означає, що суд не приймав до уваги очевидний біологічний факт смерті підписанта підробленого документа факт, визнаний чисельними судовими рішеннями різних інстанцій, включно з апеляційним судом. Такий підхід є несумісним із принципом верховенства права і викликає обґрунтований сумнів у неупередженості суддів.

Заявника було двічі незаконно притягнено до дисциплінарної відповідальності: рішеннями КДКА Одеської області від 15.12.2020 та від 30.11.2021 (зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на 6 місяців кожним рішенням). Обидва рішення скасовано як незаконні. Ініціатором дисциплінарних проваджень є ОСОБА_3 один з відповідачів у цивільній справі №500/2395/18, яку заявник вів в інтересах потерпілих від протиправних дій з підробленими документами, та безпосередній бенефіціар підроблених документів (що підтверджено ухвалою від 24.01.2025 у справі №509/59/25, яка набрала законної сили після відмови від апеляційної скарги 20.10.2025). Відмовляючи заявнику у відшкодуванні моральної шкоди, судді фактично підтвердили правомірність використання дисциплінарного механізму як інструменту тиску на адвоката, що виконує свої функції в інтересах клієнтів жертв рейдерського захоплення з використанням підроблених документів. Такий результат об`єктивно сприяє подальшим можливостям ОСОБА_3 та пов`язаних з ним осіб здійснювати тиск на заявника.

Вищевказані обставини викликають у заявника сумніви в неупередженості та безсторонності суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М. під час здійснення правосуддя у розгляді цієї справи, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просить відвести зазначених суддів від розгляду цієї цивільної справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.03.2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М. визнано необґрунтованою. Цивільну справу передано до канцелярії Одеського апеляційного суду для визначення у встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України порядку судді для вирішення питання про відвід.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вирішення даного процесуального питання передано судді Одеського апеляційного суду Таварткіладзе О.М.

Ознайомившись зі змістом заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М., вважаю за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви з огляду на таке.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ст. 40 ч. 2, 3 ЦПК України).

За приписами ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Ураховуючи вищезазначені положення цивільного процесуального законодавства та характер питання, що підлягає вирішенню, приходжу до висновку про розгляд заяви про відвід суддів у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи.

Згідно ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

З положень ч. 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» вбачається, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Частина 7 п. 1 ст. 56 цього Закону передбачає, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені в ст. 36 ЦПК України.

Відповідно положень цієї статті, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За приписами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше (справа «Білуха проти України» (Заява №33949/02) від 09.11.2006).

Слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

Водночас суд підкреслює, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Доводи заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М. фактично за своєю суттю є незгодою учасника справи із судовим рішенням, ухваленим колегією суддів Драгомерецьким М.М., Громіком Р.Д., Сегедою С.М. при розгляді цієї цивільної справи №522/23596/23-Е за позовом ОСОБА_1 до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Слід зазначити, що системний аналіз норми, що закріплена в ч. 4 ст. 36 ЦПК України, дає підстави вважати, що законодавець, обмежуючи право учасників на відвід судді з підстави незгоди з рішенням судді у справі, виходив з того, що прийняття рішення суддею у справі не може свідчити про упередженість, необ`єктивність, відсутності безсторонності у судді, оскільки є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами процесуального законодавства України. Крім того, заявник не позбавлений можливості оскаржити таке судове рішення у суді касаційної інстанції.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Таким чином, висловлені заявником сумніви щодо недотримання суддями принципів неупередженості та об`єктивність не підтверджуються фактичними обставинами справи та доказами.

Інших доводів у обґрунтування відводу колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М. з підстав необ`єктивності та упередженості суддів заявник не вказав.

Слід зазначити, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд.

З огляду на зазначене та враховуючи, що доводи заяви про відвід колегії суддів є безпідставними та необґрунтованими, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М. слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. 40 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Сегеди С.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Повернути матеріали справи № 522/23596/23-Е для розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 09 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, у встановленому порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе