КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 355/769/25

17 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 29 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Стасенка Г.В. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року ТОВ "Факторинг Партнерс" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 25 жовтня 2021 року між ТОВ "Мілоан" (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник та/або відповідач) було укладено договір про споживчий кредит № 4194241.

Згідно п. 1.1. вказаного договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов?язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000,00 грн. Згідно п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 3 900,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пункт 1.6. договору визначає, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 6.1. договору визначено, що цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця.

Зазначало, що підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.

26 липня 2024 року було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі, за договором № 4194241.

Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 4194241.

Станом на день подання позову заборгованість за договором відповідачем не погашена, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 4194241 від 25 жовтня 2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 44 900,00 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 000,00 грн; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 33 900,00 грн.; - заборгованість за комісіями - 1 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, просило суд стягнути з боржника - ОСОБА_1 на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" заборгованість за договором № 4194241 від 25 жовтня 2021 року у розмірі 44 900,00 грн та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 29 серпня 2025 року позов ТОВ "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" заборгованість за договором № 4194241 від 25 жовтня 2021 року в розмірі 4 4900 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 422 гривні 40 коп. та на відшкодування витрат на правову допомогу 5000 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 03 жовтня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, а також просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Бородянського районного суду Київської області від 29 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не були встановлені та доведені всі обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що він не укладав договір № 4194241 від 25 жовтня 2021 року ні з ТОВ «Мілоан», ні з ТОВ «Факторинг Партнерс», даний договір не підписував і коштів на свою банківську картку не отримував. Окрім того, зазначеної в матеріалах справи картки у відповідача ніколи не було.

Вказує, що позивач не перевірив місце реєстрації відповідача і вказав невірну адресу реєстрації, оскільки ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

17 грудня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» - Сердійчука Я.Я. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Зазначає, що апелянт, посилається виключно на формальні заперечення щодо форми доказів позивача. Така процесуальна поведінка, яка полягає у запереченні доказів позивача без фактичного спростування основного предмету доказування та без використання передбачених ЦПК України процесуальних механізмів для доведення своєї позиції, може свідчить про недобросовісне здійснення відповідачем своїх процесуальних прав.

Долучені апелянтом документи до апеляційної скарги та доводи, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі не доводять факт непідписання договору відповідачем, це не свідчить про те, що стосовно відповідача було вчинено той чи інший вид кримінального злочину.

На підставі вищевикладеного, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду всправах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4194241, згідно умов якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000,00 грн.

Згідно п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 3 900,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пункт 1.6. договору визначає, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно умов п. 6.3. договору, приймаючи пропозицію кредитодавця про укладення цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору, що підтверджується копією договору про споживчий кредит № 4194241 від 25 жовтня 2021 року.

Як вбачається з додатку № 1 договору про споживчий кредит № 4194241від 25 жовтня 2021 року, сума кредиту: 10 000,00грн, проценти за користування кредитом 3 900,00 грн, комісія за надання кредиту - 1 000,00 грн, загальна вартість кредиту - 14 900,00 грн.

Договір про надання споживчого кредиту укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та підписано шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором V43027, що підтверджено копією довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан».

ТОВ «Мілоан» виконало умови договору про надання споживчого кредиту та перерахувало шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідачки кошти в розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується копією квитанції LIQPAY від 25 жовтня 2021 року.

26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» ( клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язання за якої настав, або яке виникне у майбутньому, а ТОВ «Факторинг Партнерс», здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ «Мілоан», і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками (п. 2.1. Договору).

Згідно умов п. 6.1.3. договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників для друку згідно додатку № 4, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників для друку підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема, і до ОСОБА_1 , у розмірі 44 900,00 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 000,00 грн; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 33 900,00 грн.; - заборгованість за комісіями - 1 000,00 грн., що підтверджується копією з реєстру боржників для друку до договору факторингу № 26-07/2024 від 26липня 2024 року.

Згідно відомості ТОВ "Мілоан" за кредитним договором № 4194241, заборгованість ОСОБА_1 складає розмірі 44 900,00 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 000,00 грн; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 33 900,00 грн.; - заборгованість за комісіями - 1 000,00 грн.

Відповідно до розрахунку ТОВ «Факторинг Партнерс», ОСОБА_1 за кредитним договором № 4278136 має заборгованість у розмірі розмірі 44 900,00 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 000,00 грн; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 33 900,00 грн.; - заборгованість за комісіями - 1 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач коштів на погашення кредитної заборгованості не сплачував. В порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № 4194241 від 25 жовтня 2021 року своєчасно не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 44 900,00грн.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується в повній мірі.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика, кредит, банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII (в редакції, чинній на час укладення договору) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується за Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний застаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції за частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини 8 статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) за частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису, накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції на підставі належної правової оцінки обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, дійшов обґрунтованого висновку про укладення договору про споживчий кредит № 4194241 від 25 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі, із застосуванням одноразового пароля-ідентифікатора (V43027), що підтведжується довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» ( а.с. 20), а також отримання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 10 000,00 грн.

Вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісним кредитором ТОВ «Мілоан» свого обов`язку за кредитним договором № 4194241 від 25 жовтня 2021 року.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Заборгованість в частині основної суми боргу (суми позики) у розмірі 10 000,00 грн, що обліковується за позичальником ОСОБА_1 , підтверджується зібраними та дослідженими доказами у справі. Доказів погашення заборгованості в цій частині складової боргу у повному обсязі відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач порушив умови договору про споживчий кредит, допустив утворення заборгованості, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн на користь кредитора (позивача).

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користуванням кредитними коштами.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справах про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави, кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме, надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У справі, яка переглядається, фактичні обставини справи вказують на те, що позивач (кредитор) довів належними і допустимими доказами факт укладення між ним та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит, надання позичальнику кредитних коштів, тобто, виконання належним чином своїх обов`язків.

Заявлені позивачем вимоги про сплату процентів за користування грошовими коштами, що були надані як позика (кредит), та обраховані позивачем (кредитором) на узгоджених сторонами умовами договору.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за договором, який наданий позивачем при поданні позовної заяви. Згідно розрахунку ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4194241, складає 44 900,00 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 000,00 грн; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 33 900,00 грн.; - заборгованість за комісіями - 1 000,00 грн.

Так, розрахунком заборгованості підтверджується, що з 25 жовтня 2021 року по 20 листопада 2021 року нараховувалися відсотки за користування кредитом за процентною ставкою у розмірі 1,50 %, а в період з 21 листопада 2021 року по 19 січня 2022 року - за процентною ставкою 5 %.

Як вбачається із договору про споживчий кредит № 4194241 від 25 жовтня2021 року сторони, діючи відповідно до положень ст. 6, 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, що передбачено розділами 1, 2 договору.

Згідно п. 1.5.2договору проценти за користування кредитом: 3900,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пункт 1.6. договору визначає, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до умов п. 1.7. договору, тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,2.3 цього договору.

Cторонами було погоджено строк дії договору. Відповідно до п. 1.3 договору - строк договору 26днів з 25 жовтня 2021 року.

Згідно п. 1.4 договору дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 20 листопада 2021 року.

Отже, сторонами було погоджено процентну ставку, за якою нараховуються проценти за користування кредитом в межах строку кредитування з 25 жовтня 2021 року по 20 листопада 2021 року.

При цьому, нарахуванням відсотків за користування кредитом позивачем здійснювалося і поза межами строку кредитування.

Згідно п. 2.3.1 продовження вказаного в п.1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: 2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження пролонгації строку кредитування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що правомірним є стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» відсотків за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто,а саме за період з з 25 жовтня 2021 року по 20 листопада 2021 року, що становить 26днів* 260 = 3 900 грн.

Щодо стягнення комісії з відповідача ОСОБА_1 у розмірі 1 000,00 грн колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також стягувати суму несплаченої вищевказаної комісії з відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

Пунктом 1.5.1 укладеного між сторонами договору про споживчий кредит визначено, що комісія за надання кредиту 1 000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово.

Сплата комісії передбачена п 2.2.1 договору про споживчий кредит.

Підписавши 25 жовтня 2021 року договір про споживчий кредит № 4194241, позичальник у п. 6.3. договору підтвердив, що приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід?ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо), зокрема, позичальник підтверджує, що він не подавав до суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, стосовно нього відсутнє відкрите провадження у справі про неплатоспроможність (банкрутство) та, що на момент укладення цього договору підстав, передбачених Кодексом України з питань банкрутства для відкриття такого провадження не існує; вся інформація надана товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; він відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; він не є військовослужбовцем та не проходить один з видів військової служби, визначених ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в момент укладення цього договору.

Отже, умови договору про споживчий кредит від 25 жовтня 2021 року щодо розміру та порядку сплати комісії ОСОБА_1 погоджено, Закону України «Про споживче кредитування» вказані умови не суперечать, а тому апеляційний суд вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що така сума комісії не може бути стягнена взагалі з підстав необґрунтованості її встановлення.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Як встановлено судом, 26.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язання за якою настав, або яке виникне у майбутньому, а ТОВ «Факторинг Партнерс», здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ «Мілоан», і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками (п. 2.1. Договору).

Згідно п. 6.1.3. договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників для друку згідно Додатку № 4, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників для друку підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема, і до ОСОБА_1 , що підтверджується копією з реєстру боржників для друку до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024.

Згідно долученого до справи договору, за яким відступлено право вимоги боргу ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника.

Вказаний договір факторингу, містить підписи уповноважених представників сторін та скріплений печатками, що підтверджує належний перехід прав вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Факторинг Партнерс».

Договір факторингу є чинним, оскільки його дійсність ніким не оспорено, а тому він підлягають виконанню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується, що 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір про відступлення права вимоги №26-07/2024, згідно умов якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доводів стосовно неправильності висновків суду про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, а тому рішення суду в цій частині колегією суддів не переглядалось.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати повністю та ухвалити нове по суті предявлених вимог, оскільки у резолютивній частині рішення судом зазначена загальна сума стягнення.

Більш того, у зв`язку із скасуванням рішення в частині задоволених вимог про стягнення відсотків підлягають перерозподілу й судові витрати.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог- частина 2 статті 141 ЦПК України.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

Після апеляційного перегляду справи позовні вимоги були задоволені на 33,19 %. Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Факторинг Партнерс" підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 803,00 грн.

В той же час, із ТОВ"Факторинг Партнерс" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги (з огляду на її часткове задоволення) у розмірі 1 206, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 626-629, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» ст. ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовільнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 29 серпня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вулиця Гедройця Єжи, 6, офіс 521) заборгованість по тілу кредиту № 4194241 від 25 жовтня 2021 року у розмірі 10000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вулиця Гедройця Єжи, 6, офіс 521) заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 3 900,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вулиця Гедройця Єжи, 6, офіс 521) комісію у розмірі 1 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вулиця Гедройця Єжи, 6, офіс 521) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 803,00 грн та витрати на правову допомогу в суді першої інстанції у розмірі 5 000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вулиця Гедройця Єжи, 6, офіс 521) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 206, 00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: