Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/595/26
Провадження № 2/945/1082/26
Ухвала

про відмову у відкритті провадження у справі

18 березня 2026 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Новоодеський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2026 ОСОБА_1 звернувся через підсистему «Електронний суд» до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Новоодеський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Печерського суду м. Києва було вирішено про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта-Банк» заборгованості у розмірі 17 721.74 грн.

В Миколаївському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області було відкрито виконавче провадження № 17725472 на підставі виконавчого листа 2-371-1 від 26.05.2009 року, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «Дельта-Банк» про стягнення ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта-Банк» заборгованості у розмірі 17 721.74 грн.

В рамках виконавчого провадження № 17725472 була винесена постанова б/н про арешт нерухомого майна боржника на все нерухоме майно боржника.

27.06.2011 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV редакція від 21.04.1999).

Вказує, що станом на день подання позовної заяви до суду виконавчий документ повторно до відділу не пред`являвся. Тобто актуальних відкритих виконавчих проваджень, які стали підставою для накладання арешту на майно позивача, на теперішній час немає.

Просить суд скасувати обтяження нерухомого майна у вигляді арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), накладеного у виконавчому провадженні № 17725472 на підставі виконавчого листа № 2-371-1 від 26.05.2009 року про стягнення ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта-Банк» заборгованості у розмірі 17 721.74 грн.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суддею встановлено таке.

Позивач ОСОБА_1 є боржником за виконавчим листом № 2-371-1 від 26.05.2009 року.

Відповідно до п. 1, 5 ПОСТАНОВИ ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», «у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2-5 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Отже, судом встановлено, що позивач був боржником у виконавчому провадженні, у рамках якого накладено арешт на належне йому нерухоме майно, тому він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів. Зокрема, пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів судом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, закон визначає ефективний та належний спосіб захисту порушеного права та інтересу особи - боржника внаслідок наявності обтяжень, накладених державним виконавцем на його майно в межах виконавчого провадження - оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Подібний за змістом правовий висновок міститься у пункті 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц, в постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року № 554/7908/17-ц, в постанові Верховного Суду від 01.12.2021 справа № 201/6484/20 та підтверджується положеннями статей 447, 447-1, 451 ЦПК України, частини першої статті 59, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Новоодеський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Ухвала набирає сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 18 березня 2026 року.

Суддя І.В. Павленко