Справа № 536/1901/25
Провадження № 2/536/144/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Черненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» звернулося до суду з дійсним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1452774, відповідно до якого відповідачу надано кредит на 10000,00 грн. 07.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-07092021, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача. 07.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» укладено договір факторингу №2-07/09/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» відступило ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача.

Оскільки на даний час ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому представник позивача звернувся із позовом до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 25800,00 грн., що складається із 10000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 15800,00 грн. заборгованість за відсотками, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 серпня 2025 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 серпня 2025 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи за його відсутності. В провадження суду надійшли письмові пояснення, у яких представник позивача зазначив, що оскільки позичальник не виконав передбачених договором умов, необхідних для застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснювалося за стандартною процентною ставкою, визначеною умовами кредитного договору. Також з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається факт часткового погашення боргу, що свідчить про належне укладення кредитного договору, фактичне отримання позичальником кредитних коштів та його згоду з умовами зазначеного договору, зокрема і щодо пролонгації договору. Обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі необґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів та нормам чинного законодавства, а, отже, є такими, що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Позивачем підтверджено належними та допустимими доказами розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі. У зв`язку з вищевикладеним просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Долі Г.О. надійшла заява про розгляд без її участі та участі відповідача, при ухваленні рішення просить врахувати надані письмові пояснення. Відповідно до вказаних пояснень представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтовані, оскільки положення договору про автопролонгацію становлять позичальника у безвихідне положення та позбавляють клієнта права вибору продовження договору. Представник відповідача вважає, що по закінченню 30-денного строку кредитування кредитором неправомірно нараховано підвищений розмір процентної ставки, оскільки фактично відбулася неузгоджена пролонгація договору. Вважає, що має застосовуватись процентна ставка 0,57% в день. Таким чином, враховуючи, що відповідачем частково погашено заборгованість у розмірі 7000,00 грн., з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 4710,00 грн. Також не погоджується із вимогою про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн., оскільки вартість послуг є надмірно завищеною та не відповідає складності справи.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

13 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1452774(а.с.29-33), відповідно до умов якого товариство надає клієнту грошові кошти у сумі 10000,00 грн. строком на 30 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором (п.1.2,1.3 Договору).

Стандартна процентна ставка складає 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п.4.1 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 договору (п.1.4.1 Договору).

Знижена процентна ставка 0,57% в день та застосовується якщо клієнт у межах строку, визначеного в п.1.3 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.3 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки (п.1.4.2 Договору).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою 693,50%, за зниженою ставкою 208,05%; орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою 15700,00 грн., за зниженою ставкою 11 710,00 грн. (п.1.5 Договору).

Пунктом 4.2 визначено порядок автопролонгації строку кредиту. Зокрема, сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію - продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів. Сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нараховування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 Договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п.1.5.1 Договору. При застосування автопролонгації знижка, надана Клієнту в рамках Програми лояльності, анулюється та здійснюється автоматичний перерахунок процентів за користування кредитом за період, визначений п.1.3 Договору, за стандартною процентною ставкою (застосовується стандартна процентна ставка) та відбувається перерахунок загальної вартості кредиту. Результати таких перерахунків відображаються в Особистому кабінеті. У випадку автопролонгації Товариство не пізніше 4-го календарного дня після закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) надсилає електронний лист-повідомлення на електронну адресу Клієнта та/або СМС- повідомлення на номер телефону, вказані в розділі 10 цього Договору, інформуючи Клієнта про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Зазначена інформація відображається також в Особистому кабінеті. Загальна кількість атовпролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. Договір припиняється в день повного повернення Клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та штрафу/пені за прострочення виконання грошового зобов`язання (за наявності). Датою закінчення строку дії Договору є дата надходження повної суми заборгованості за Договором на рахунок Товариства.

Даний Договір підписаний відповідачем електронним підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою ТОВ «Лінеура Україна» про ідентифікацію, та стороною відповідача факт укладення договору не заперечується (а.с.9).

Також відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, що містить аналогічні умови кредитування викладені вище у кредитному договорі (а.с.35-36).

ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало перерахувавши на банківський рахунок ОСОБА_1 суму кредиту розмірі 10000,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 02 липня 2025 року (а.с.28).

Відповідно до розрахунку заборгованості первинного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.46-48) та виписки з особового рахунку за кредитним договором №1452774(а.с.11) у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 25800,00 грн., що складається з 10000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 15800,00 грн. заборгованість за відсотками. Позичальником було сплачено 27.02.2021 року 1000,00 грн., 17.03.2021 року 4000,00 грн., 18.03.2021 року 2000,00 грн.

07 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-07092021, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.17-20).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №1-07092021 від 07 вересня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25800,00 грн., що складається з 10000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 15800,00 грн. заборгованість за відсотками(а.с.8).

07 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» укладено договір №2-07/09/2021 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» відступило ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.15-16).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору №2-07/09/2021 відступлення права вимоги від 07 вересня 2021 року ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25800,00 грн., що складається з 10000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 15800,00 грн. заборгованість за відсотками(а.с.10).

За змістом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Судом установлено, що ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» право вимоги до відповідача, який у свою чергу відступив дане право вимоги позивачу, договір факторингу є дійсним та чинним, відомостей про те, що вони оскаржувалися в судовому порядку відсутні.

Відтак, суд погоджується з ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», що до нього, як до нового кредитора, перейшли права вимоги до ОСОБА_1 за вищенаведеним кредитним договором.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Таким чином, суд встановив, що первісним кредитором було виконано зобов`язання щодо надання грошових коштів, в той же час відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання та не погасив повністю кредитну заборгованість ні на рахунок попередніх кредиторів, ні на рахунок позивача. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі.

Посилання представника відповідача з приводу несправедливих умов договору та необхідності нарахування відсотків за зниженою процентною ставкою не беруться судом до уваги, оскільки пунктом 1.4.2 договору передбачено порядок застосування зниженої процентної ставки, а саме знижена процентна ставка застосовується якщо клієнт у межах строку, визначеного в п.1.3 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості; у випадку невиконання клієнтом умов користування кредитом за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, а саме 1,90% в день.

Також пунктом 4.2 договору визначено порядок автопролонгації, відповідно до якого у випадку наявності заборгованісті за кредитом кредитором застосовується автопролонгація, загальний строк такої авто пролонгації не може перевищувати 120 днів. При застосування автопролонгації знижка, надана Клієнту в рамках Програми лояльності, анулюється та здійснюється автоматичний перерахунок процентів за користування кредитом за період, визначений п.1.3 Договору, за стандартною процентною ставкою. Датою закінчення строку дії Договору є дата надходження повної суми заборгованості за Договором на рахунок Товариства.

Укладення даного договору стороною відповідача не заперечується, а тому в даному випадку, враховуючи, що позичальником у строк 30 днів не була оплачена сума заборгованості, на підставі чого строк договору був продовжений, первинний кредитор правомірно нараховані відсотки за стандартною процентною ставкою.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків.

03 жовтня 2025 року представником позивача було подано заяву про розподіл судових витрат, у яких останній просив стягнути з відповідача витрата на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн.(а.с.53-55).

Так, 09 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем укладено договір №09/07/2025 про надання правової допомоги (а.с.21-22).

Відповідно до акту про отримання правової допомоги від 01 жовтня 2025 року адвокат Пархомчук С.В. надав, а клієнт ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» прийняв правову допомогу під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №1452774 від 13 січня 2021 року у сумі 10500,00 грн. (а.с.57).

Відповідно до платіжної інструкції №1013 від 01 жовтня 2025 року ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» оплатив на рахунок ОСОБА_2 10500,00 грн., призначення платежу правнича допомога згідно Договору про надання правової допомоги від 09.07.2025 року, згідно рахунку 01.10.2025-16 (а.с.58).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час.

За таких обставин, беручи до уваги предмет позову та суму заборгованості, присуджену до стягнення, позицію представника відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Також 05 лютого 2026 року представник відповідача надала заяву про відшкодування судових витрат у сумі 3490,00 грн., до якої долучила договір про надання адвокатських(правничих) послуг від 02 листопада 2025 року, протокол зустрічі від 16 грудня 2025 року, акт прийому-здачі виконаних робіт від 30 січня 2026 року на суму 3490,00 грн. та квитки на міське маршрутне таксі у сумі 30 грн. Враховуючи задоволення позову у повному обсязі, на підставі положень ст.141 ЦПК України, суд відмовляє у задоволенні даної заяви.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 141, 264-265, 279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 525, 526, 530, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд,-

Ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн», , юридична адреса: м.Київ, вул..Саперне Поле, буд.12, заборгованість за договором № 1452774про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13 січня 2021 року у загальному розмірі 25800 (двадцять п`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та понесені в ході розгляду справи витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн», , юридична адреса: м.Київ, вул.Саперне Поле, буд.12.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

СуддяА. С. Река