Провадження № 2/317/595/2026
16 березня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Нікітіна В.В.
за участі секретаря судового засідання Хижняк Д.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - «Позивач») до ОСОБА_1 (далі - «Відповідач») про стягнення боргу за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
28 серпня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 414260465, за яким відповідачу було надано кошти. В подальшому заборгованість позивача за цим договором була передана новому кредитору - позивачу у даній справі.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості в розмірі 13 505,00 грн., з яких:
5 00,00 гривень - заборгованість за кредитом;
8 505,00 гривень - заборгованість з процентів за користування кредитом.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позов не подав.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до умов кредитного договору № 414260465 від 28 серпня 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит на суму 5 000 гривень строком на 30 днів - до 27.09.2019. Вказаний договір з додатками підписано в електронній формі.
В матеріалах справи також містяться договори факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та № 20190103 від 03.01.2019 з додатковими угодами до них, якими право вимоги до ОСОБА_1 за Договором передане позивачу. Вказане підтверджується й відповідним витягом з реєстру боржників № 8 від 28.05.2020.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 5 000 гривень 00 копійки за цим кредитним договором.
Окрім суми основного боргу позивачем за договором від 28.08.2019 заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 8 505 гривень 00 копійок.
Згідно до п. 1.4. Договору від 28.08.2019 сторони погодились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься за визначеною процентною ставкою у 1,16 % від суми кредиту на день.
Як вбачається з наданого позивачем «Графіку розрахунків» (Додаток № 1 до Договору від 28.08.2019), сторонами на строк кредитування узгоджені проценти в розмірі 1 740,00 гривень, виходячи зі строку користування кредитом до 27 вересня 2019 року. Ця сума вираховується виходячи з визначеної договором процентної ставки (1,16 % на день), строку кредитування (30 днів) та суми кредиту ( 386 гривень): 5 000 грн. * 1,16 %/день * 30 днів = 1 740,00 грн.
Стосовно стягнення процентів в зазначеному у позовній заяві розмірі за період після 27 вересня 2019 року, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За умовами договору строк кредитування встановлений до 27 вересня 2019 року включно. Зі спливом цього строку, тобто - з 28 вересня 2019 року, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю його заборгованість за договором, оскільки це прямо визначено в самому договорі.
Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі.
Таким чином, нарахування процентів за вказаним договором за період після 27 вересня 2019 року є необґрунтованим, оскільки здійснений поза межами строку кредитування.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів за договором від 28.08.2019 підлягають частковому задоволенню - в межах строку кредитування, що становить 1 740,00 гривень та відображено у Додатку № 1 до Договору.
Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 740 (шість тисяч сімсот сорок) гривень 00 копійок, з яких 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок основного боргу та 1 740 (одна тисяча сімсот сорок) гривень 00 копійок процентів.
В задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1 511 (одну тисячу п`ятсот одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Нікітін