Справа № 374/11/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши під час підготовчого засідання у залі суду м. Кагарлик заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Стеценка Олексія Леонідовича про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І. у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник позивача Руденко Олена Анатоліївна до ОСОБА_1 визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Шевченко І.І. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник позивача Руденко Олена Анатоліївна до ОСОБА_1 визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідач ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І., у зв`язку з наявністю обставин, що створюють умови для дискримінації, упередженості та відсутності об`єктивності, обмеженням права на справедливий суд, надмірним формалізмом, а також висловлює їй повну недовіру. Не бажає, щоб суддя Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І. розглядала цю справу, обґрунтовуючи позов наступним.

Відповідно до ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 05.03.2026 року у справі № 374/11/25 було відмовлено у задоволення клопотання відповідача ОСОБА_1 про участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 05.03.2026 року у справі № 374/11/25 було зазначено з тієї причини, що відповідачем на попереднє засідання було подання клопотання про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції та після задоволення даного клопотання, було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 05.03.2026 року у справі № 374/11/25 не було зазначено, що у суду відсутня технічна можливість забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 05.03.2026 року у справі № 374/11/25 зазначено, що постановлення ухвали про участь учасника цивільного процесу у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції є не обов`язком, а правом суду.

Фактично, суддя першої інстанції обмежує право відповідача на справедливий суд, а також створює штучні перешкоди у доступі до суду.

Суд не може бути творцем права

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Водночас, здійснюючи судове тлумачення норми права, суд не повинен ухвалювати рішення, які б змінювали закон або суперечили йому, не повинен виходи за межі своїх повноважень й не має перетворюватися на творця права (ухвала ЄСПЛ від 27 квітня 2004 року щодо прийнятності заяви № 65518/01 «Салов проти України»; рішення ЄСПЛ від 29 березня 2006 року у справі «Скордіно проти Італії», заява № 36813/97).

Відповідно до ч. 1. ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості. Нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено положення про те, що постановлення ухвали про участь учасника цивільного процесу у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції є не обов`язком, а правом суду.

Відповідно до ч. 1. ст. 212 ЦПК України єдиною підставою для відмови учаснику справи у реалізації права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є відсутність відповідної технічної можливості. Не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду реалізація відповідачем своїх процесуальних прав, а також зазначені ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05.03.2026 року у справі № 374/11/25 обставини, а саме: «відповідачем на попереднє засідання було подання клопотання про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції та після задоволення даного клопотання, було подано клопотання про відкладення розгляду справи».

Суд першої інстанції має технічну можливість для проведення судового засідання в режимі відео конференці.

Відповідно до зазначених в системі електронного суду протоколів судових засідань підсистеми ВКЗ № 4685403 від 12.06.2025 року, № 4791534 від 03.07.2025 року, № 4887515 від 24.07.2025 року, № 5085272 від 09.09.2025 року, № 5140635 від 18.09.2025 року, № 5449769 від 13.11.2025 року було проведено судом першої інстанції в режимі відеоконференції 6 (шість) судових засідання.

Відповідно до ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 18.02.2026 року у справі № 374/11/25 було постановлено проводити призначене на 02.03.2026 року на 12:30 судове засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів 7 (сьоме судове засідання).

Зважаючи на вище викладене, у суду першої інстанції немає правових підстав стверджувати, що немає технічні можливості для проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Відповідачу важко повірите в те, що матеріально-технічне забезпечення суду першої інстанції зазнало негативних змін, а самі технічні можливості раптово у березні 2026 року судом було втрачено.

Відповідач буде змушений звернутися до керівника апарату суду з метою підтвердження/спростування наявності/відсутності технічної можливості для проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 234/11607/20 від 12 січня 2022 року було зроблено такий висновок - при застосуванні процесуальних норм належить уникати надмірного формалізму; надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Безпідставна відмова суду першої інстанції про проведення судового засідання в режимі відеоконференції є проявом надмірного формалізму та штучним обмеженням права відповідача на справедливий суду у розумінні рішень ЄСПЛ

А тому просить відвести суддю Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І. від розгляду цивільної справи №374/11/25.

В судове засідання сторони не викликалися.

Перевіривши матеріали цивільної справи, вивчивши зміст заяви про відвід та доданих до неї документів, суддя приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до положень ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після сплину вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строк, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обгрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що постановляється ухвала, яка оформлюється окремим документом. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Стаття 126 Конституції України гарантує незалежність і недоторканість суддів та забороняє вплив на суд у будь-який спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції, законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до статті 1 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною (ст. 3 Кодексу суддівської етики).

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 XI черговим з`їздом суддів України, встановлено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (заява № 4785/02, рішення від 10.12.1999, п. 66), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Термін «безсторонність» характеризує нейтральність судді щодо сторін у справі.

Наведені обставини не можуть бути розцінені, як такі, що можуть вплинути на її думку при розгляді та вирішенні справ по суті.

Заява про відвід судді не містить фактів, які б свідчили про наявність обставин, визначених ст. 36 ЦПК України, або які б свідчили про те, що наявні підстави для відводу судді.

Проаналізувавши заяву про відвід судді, її обґрунтування, суд дійшов висновку, що у заяві про відвід судді не наведено підстав, які б виключали участь судді Шевченко І.І. у розгляді даної цивільної справи.

Сама ж по собі незгода відповідача ОСОБА_1 з рішенням судді про відмову у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції у справі № 374/11/25 не є передбаченою законом підставою для відводу судді.

Викладені в заяві підстави для відводу, не передбачені ЦПК України, вони не містять відомостей, що вказують на будь яку особисту зацікавленість судді у неналежному розгляді справи, та не є підставою, згідно з ст.36 ЦПК України на незгоду учасника судового провадження з прийнятими під час розгляду справи рішеннями, ці доводи можуть бути підставою для його заперечень чи апеляційного оскарження остаточного рішення по справі,

Враховуючи викладене , керуючись ст.ст. 36-40 ЦПК України , суд , -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Шевченко Ірини Іванівни у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_1 визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Цивільну справу №374/11/25 позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник позивача Руденко Олена Анатоліївна до ОСОБА_1 визнання права власності в порядку спадкування передати судді Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко Ірині Іванівні для продовження розгляду.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти даної ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя Т.Є. Іванюта