Справа № 369/4974/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСЕРВІС-Є" про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

23.03.2026 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_2 про забезпечення позову, посилаючись на те що, на підставі оскаржуваного наказу відповідачем з 01.12.2025 р. вже здійснюються щомісячні нарахування плати споживачам. Листом ТОВ «ЄВРОСЕРВІС-Є» № 87 від 12.01.2026 р. було підтверджено чинність наказу та його застосування. У разі задоволення позову, але невжиття заходів забезпечення, позивач та інші споживачі будуть змушені сплачувати необґрунтовані кошти або накопичувати заборгованість. Це призведе до необхідності проведення складних перерахунків, можливих стягнень у судовому порядку та обмеження надання послуг.

Вказує що зупинення дії наказу до вирішення справи по суті є найменш обтяжливим способом збереження існуючого стану (status quo) між сторонами та відповідає предмету позову.

Частина послуг, які надаються ТОВ «Євросервіс-Є» на підставі договору № 103/11 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.09.2020 дублюються і включені до абонплати за водопостачання та водовідведення, що підтверджується додатком до Наказу «Про встановлення плати на абонентське обслуговування споживачів» № 01-ОД від 28.11.2025.

Просив суд зупинити дію наказу директора ТОВ «ЄВРОСЕРВІС-Є» ОСОБА_3 «Про встановлення плати на абонентське обслуговування споживачів» № 01-ОД від 28.11.2025. Заборонити ТОВ «ЄВРОСЕРВІС-Є» здійснювати нарахування та виставляти рахунки на підставі Наказу «Про встановлення плати на абонентське обслуговування споживачів» № 01-ОД від 28.11.2025 р., а також будь-якого іншого розпорядчого акту щодо нарахування абонентської плати за водопостачання та водовідведення до набрання рішенням у справі законної сили.

З урахуванням того, що розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи у відповідності до ст. 153 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що вказану заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Верховний Суд у постанові від 24.02.2021 у справі № 755/5333/20, провадження № 61-17180св20, указав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Таким чином, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі, зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до частини 7 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України, про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати права інших осіб.

При вирішенні заяви про забезпечення прозову, судом оцінено обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Позивач звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову просить суд зупинити дію наказу директора ТОВ «ЄВРОСЕРВІС-Є» ОСОБА_3 «Про встановлення плати на абонентське обслуговування споживачів» № 01-ОД від 28.11.2025 та заборонити ТОВ «ЄВРОСЕРВІС-Є» здійснювати нарахування та виставляти рахунки на підставі Наказу «Про встановлення плати на абонентське обслуговування споживачів» № 01-ОД від 28.11.2025 р., а також будь-якого іншого розпорядчого акту щодо нарахування абонентської плати за водопостачання та водовідведення.

Окрім цього, між сторонами існують договірні правовідносини щодо встановлення плати на абонентське обслуговування споживачів і забезпечення для надання комунальних послуг, в зв`язку із чим забезпечення позову виглядало б як втручання в договірні відносини сторін.

Суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що вибраний захід забезпечення позову не є співмірним зі змістом позовних вимог, які є предметом розгляду у даній цивільній справі.

Вивчивши матеріали позовної заяви, врахувавши зміст вимог, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні заяви - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя Тетяна ДУБАС