ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/1066/26 Суддя-доповідач: Онищенко Е.А.
УХВАЛА

18 березня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Гончар М.С.,

Трофимової Д.А.

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2026 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 12.03.2026 року подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя.

17 березня 2026 року до Запорізького апеляційного суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

За вказаною апеляційною скаргою не може бути відкрито апеляційне провадження у справі, оскільки не дотримано порядок оскарження заочного рішення.

Зі змісту рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2026 року, вбачається, що воно ухвалено в заочному порядку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі "Дія 97" проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Порядок перегляду заочного рішення суду визначено главою 11 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За змістом ч.4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

За приписами ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Тлумачення статей 284, 287, 288 ЦПК України свідчить, що оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 2-663/10 (провадження № 61-9961св22) зазначено, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, лише у разі залишення без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення (частина четверта статті 287 ЦПК України у чинній редакції). Тлумачення вказаних статей процесуального закону свідчить, що ЦПК України передбачає дві форми перегляду заочного рішення: загальну (перегляд в апеляційному порядку) та спеціальну (перегляд судом, який виніс заочне рішення, за заявою відповідача). При цьому до основних ознак апеляційного перегляду заочного рішення можна віднести наступні: а) здійснюється судом вищестоящої інстанції; б) апеляційну скаргу можуть подати сторони (відповідач лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення) та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Таким чином, процесуальним законом визначено спеціальний порядок перегляду заочного рішення, який проводиться судом, що його ухвалив, і лише за письмовою заявою відповідача. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та у разі ухвалення повторного заочного рішення. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 березня 2019 року у справі № 462/3542/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 308/8618/17.

Отже, зазначений порядок є спеціальним і представляє окрему стадію судового процесу, дотримання якої для відповідача є обов`язковим.

Статтями 284, 287 ЦПК України не передбачено оскарження відповідачем заочного рішення суду без попереднього розгляду судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення.

ОСОБА_1 не звертався до Дніпровського суду м. Запоріжжя із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2026 року.

Оскільки ОСОБА_1 не додержано встановленого законом порядку перегляду заочного рішення, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2026 року підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 284, 287, 288, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - повернути представнику ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: