Номер провадження: 22-ц/813/4263/26
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

12.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,

секретаря судового засідання Юцикова Д.Є.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ,

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстраційного обліку, в обґрунтування якого зазначила, що 30 травня 2017 року між Кредитною спілкою «Кредитінвест» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. та зареєстрований у реєстрі за № 1382 та договір купівлі-продажу частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. та зареєстрований у реєстрі за № 1385. Після придбання житлового будинку, було встановлено, що у будинку безпідставно проживає ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що вона набула законне право власності на вище зазначений житловий будинок з надвірними спорудами, однак вільно розпоряджатись власним майном власник не може, оскільки ОСОБА_2 перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності.

Позивач просив суд виселити ОСОБА_2 та всіх інших повнолітніх та неповнолітніх осіб, які проживають за адресою:

АДРЕСА_1 ; зняти з реєстрації ОСОБА_2 та всіх інших повнолітніх та неповнолітніх осіб, які зареєстровані в житловому будинку по АДРЕСА_1 , вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 16 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстраційного обліку - задовольнив частково. Виселив ОСОБА_2 з житлового будинок у

АДРЕСА_1 , заг. пл. 315 кв.м, житл. пл. 97,5 кв.м. Зняв з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з житлового будинок у АДРЕСА_1 , заг. пл. 315 кв.м, житл. Пл.. 97,5 кв.м. В іншій частині позову відмовив.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що визначальним для захисту права на підставі ст. 391 ЦК України є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Суд встановив, що відповідач не є власником спірного будинку, який з травня 2017 року належить на праві власності позивачу, а тому втратив право користування спірною квартирою та має бути виселен, оскільки власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважав вимоги позивача частково законними й обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають частковому задоволенню, зазначивши, що позов позов ОСОБА_1 у частині вимог щодо виселення та зняття з реєстраційного обліку інших повнолітніх/неповнолітніх осіб не підлягає задоволенню, оскільки не є конкретизованими, стосуються невизначеного кола осіб, які учасниками процесу не були.

Одеський апеляційний суд постановою від 29.08.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року залишив без змін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 року по справі № 522/19546/17 скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що 11.10.2016 року між наймодавцем ОСОБА_2 та наймачем ОСОБА_3 укладено Договір найму житлового приміщення, згідно п. 1.1. договору наймодавець надає наймачу житло, що складається з 3 кімнат, розташоване, за адресою: АДРЕСА_1 , в тимчасове користування з метою проживання. Пунктом п. 1.3 договору передбачено, що протягом усього терміну найму спільно з наймачем проживатимуть: ?? ОСОБА_4 ; ?? ОСОБА_5 ; ? ОСОБА_6 .

Посилається, що договір найму житлового приміщення від 11.10.2016 року є чинним, в силу положень п. 1.5 даного договору, що передбачають його автоматичну пролонгацію.

Вважає, що навіть за умови зміни власника орендованого приміщення право ОСОБА_3 на його користування не припиняється до закінчення строку дії договору найму житлового приміщення або його припинення/розірвання, а тому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також ОСОБА_7 належить право користування житлом, що складається з 3 кімнат, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору найму від 11.10.2016 року.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.11.2025 року відкрито провадження у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття провадження отримав 13.01.2026 року у відповідності п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України.

ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала 16.01.2026 року у відповідності п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, позивач просить суд відмовити в задоволені апеляційної скарги ОСОБА_3 та закрити апеляційне провадження, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року у справі № 522/19546/17 залишити без змін, оскільки скаржник ОСОБА_3 , є сторонньою особою, чиї права, свободи, інтереси та обов`язки жодним чином не вирішуються, не підіймаються, та навіть не згадуються у справі №522/19546/17.

Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_1 судову повістку-повідомлення отримала 17.01.2026 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 підлягає закриттю, з урахуванням наступного.

Як убачається з матеріалів справи, у жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстраційного обліку, в обґрунтування якого зазначила, що є власником житлового будинку у АДРЕСА_1 , набутого на підставі договорів купівлі-продажу по 1/2 частини, укладених між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_1 30.05.2017 року, які посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Тетяною Михайлівною, зареєстровано в реєстрі за №1382 та за № 1385.

Після придбання житлового будинку позивачу стало відомо, що у будинку безпідставно проживає ОСОБА_2 , яка перешкоджає ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні зазначеним вище житловим будинком.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстраційного обліку задоволено частково. Виселено ОСОБА_2 з житлового будинок у АДРЕСА_1 , заг. пл. 315 кв.м, житл. пл.97,5 кв.м. Знято з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з житлового будинок у АДРЕСА_1 , заг. пл. 315 кв.м, житл. пл.97,5 кв.м. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , саме в силу частини 2 статті 388 ЦК України, та відповідно майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень на підставі, якого виданий виконавчий лист №523/4508/17 від 18.05.2017 року.

Згідно із довідки №М1-120409-ф/л від 24.05.2021 року ОСОБА_1 зареєстрована в цьому будинку по АДРЕСА_1 з 14.08.2017 року, про що було відомо відповідачу, але не зважаючи на це, відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні власним майном на свій розсуд, крім того призводить до додаткових витрат за комунальні послуги.

ОСОБА_2 до теперішнього часу є зареєстрованою у вказаному будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належить позивачу.

Суд зазначив, що позивач позбавлена можливості користуватися своєю власністю в повному обсязі, тому дійшов висновку, що реєстрація і проживання відповідача у будинку позивача створює їй перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна.

Постановою Одеського апеляційного суду від 29.08.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року залишено без змін.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (стаття 18 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Конструкція статті 352 ЦПК України у системному тлумаченні з частиною першою статті 17 ЦПК України, з врахуванням принципу верховенства права, складовою якого є доступ до суду, дає підстави дійти висновку, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційний перегляд справи виключно у випадку, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначено, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства особа, яка не брала участі у справі, може подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про її права, свободи або про її обов`язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цієї осіби.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19) зазначено, що питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.

У постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 2-4392/09, постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 638/21181/15-ц, постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 705/2-1281/2010 Верховний Суд дійшов висновку, що особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1715/2798/12 також зазначається, що в залежності від того, чи вирішувалось судовим рішенням питання про права та обов`язки особи, яка його оскаржує, визначається право на оскарження такого рішення. Судове рішення, що оскаржується особою, яка не залучалась до розгляду справи, повинно безпосередньо впливати на обсяг прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 62/12 та від 16 січня 2020 року у справі № 925/1600/16, а також у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13 (провадження № 61-41547сво18).

Апеляційний суд, розглядаючи подану ОСОБА_3 апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року, з`ясовує питання чи було безпосередньо встановлено, змінено, обмежено або припинено права та обов`язки скаржника.

Звертаючись із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції ОСОБА_3 вказує, що оскаржуване рішення у справі стосується прав та обов`язків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , оскільки 11.10.2016 року між ОСОБА_2 (наймодавцем) та ОСОБА_3 (наймачем) укладено договір найму житлового приміщення. Пунктом 1.1. договору найму передбачено, що наймадовець надає наймачу житло, що складається з 3 кімнат, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в тимчасове користування з метою проживання. Згідно пункту 1.3. договору протягом усього терміну найму спільно з наймачем проживатимуть: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 . Зазначає, що договір найму житлового приміщення від 11.10.2016 року є чинним в силу положень п. 1.5 договору.

Вважає, що навіть за умови зміни власника орендованого приміщення право ОСОБА_3 на його користування не припиняється до закінчення строку дії договору найму житлового приміщення або його припинення/розірвання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку у АДРЕСА_1 , набутого на підставі договорів купівлі-продажу по 1/2 частини будинку, укладених між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_1 30.05.2017 року №1382 та 1385.

Договір купівлі-продажу від 30.05.2017 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Тетяною Михайлівною, зареєстровано в реєстрі за №1382. Зазначений договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.05.2017 року за №20677069.

Договір купівлі-продажу від 30.05.2017 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Тетяною Михайлівною, зареєстровано в реєстрі за №1385. Зазначений договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.05.2017 року за №20677195.

ОСОБА_1 є добросовісним набувачем житлового будинку АДРЕСА_1 , саме в силу частини 2 статті 388 ЦК України, та відповідно майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень на підставі, якого виданий виконавчий лист №523/4508/17 від 18.05.2017 року.

ОСОБА_1 до теперішнього часу є зареєстрованою у вказаному будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належить позивачу та чинить останній перешкоди в користуванні та розпорядженні власним майном.

Суд зазначив, що позивач позбавлена можливості користуватися своєю власністю в повному обсязі, тому дійшов висновку, що реєстрація і проживання відповідача у будинку позивача створює їй перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна, отже позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року виселено ОСОБА_2 з житлового будинок у АДРЕСА_1 та знято її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Спірні відносини у цій справі виникли з приводу виселення ОСОБА_2 з житлового будинок у АДРЕСА_1 .

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 січня 2020 року у справі № 2-1426/08, у постанові від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17, особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують або припиняють права або обов`язки цих осіб. Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки цих осіб. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

Як визначено частинами третьою та четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частин п`ятої-сьомої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що оскаржуване рішення у справі стосується його прав та обов`язків, оскільки у нього та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , на підставі договору найму житлового приміщення укладеного 11.10.20116 року між ОСОБА_2 (наймодавцем) та ОСОБА_3 (наймачем) виникло право користування житлом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 19.12.2023 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору найму житлового приміщення, укладеного 11 жовтня 2016 року дійсним залишив без задоволення.

Вказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2023 року в апеляційному порядку не оскаржувалось, отже набрало законної сили.

Колегія суддів зауважує, що спірні відносини у цій справі виникли з приводу усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинок у АДРЕСА_1 та зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В оскаржуваному рішенні суду, як в мотивувальній частині рішення відсутні висновки або судження суду про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 , так і в резолютивній частині рішення питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника не вирішувалося.

У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження.

Оскільки за результатами здійснення апеляційного провадження у цій справі колегією суддів встановлено, що на підтвердження доводів апеляційної скарги скаржником не надано належних та допустимих доказів, що він та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , є учасниками спірних правовідносин, тому підстав для звернення до суду з апеляційною скаргою у ОСОБА_3 не має.

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції не порушує прав та інтересів скаржника, який звернувся із апеляційною скаргою, та апеляційне провадження підлягає закриттю, тому питання обґрунтованості позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстраційного обліку не підлягає з`ясуванню апеляційним судом.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 не порушуються, а тому апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України.

Керуючись ст. 260 ЦПК України, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 362, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстраційного обліку, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко