Справа № 646/1852/26
№ провадження 2/646/2506/2026
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

09.03.2026 м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Шиховцова А.О., розглянувши матеріали позовної заяви представника ОСОБА_1 адвоката Кучінської Ірини Семенівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна,-

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 адвоката Кучінської Ірини Семенівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна, в якій представник позивача просила суд:

-позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку від дня пред?явлення позову до досягнення дітьми повноліття;

-призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , опікуном дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 3 ст. 177 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлена ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру - 0,4 відсотки розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 3328 гривень, а отже судовий збір складає 1311,20 гривень.

Відповідно до частин третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З квитанції №0750-1994-0617-2237 від 23 лютого 2026 року вбачається, що позивачем за подання до суду вищевказаної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1311,20 гривень, тобто тільки за одну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про те, що позивачем не доплачений судовий збір за подання позовної заяви, відповідно до Закону України «Про судовий збір», та оскільки позивачем частково сплачений судовий збір у розмірі 1311,20 гривень, судовий збір, який необхідно доплатити за подання вищевказаної позовної заяви становить 1311,20 гривень.

Крім цього, частиною п`ятою статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава позбавлення батьківських прав. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільності позбавлення батьківських прав. Для підготовки даного висновку комісія спілкується з відповідачем та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановленому законом порядку.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду від 30 березня 2017 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» заборонену законодавством поведінку батьків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази. Збір означеної доказової бази є вихідною та початковою задачею, яка передує всім іншим етапам процесу позбавлення батьківських прав. Такий етап можна назвати підготовчим й основним. Далі процес позбавлення батьківських прав можна умовно поділити на 3 етапи: 1 етап - етап звернення з відповідною заявою про надання висновку про доцільність позбавлення конкретної особи батьківських прав. Така заява подається до відповідної Служби у справах дітей органу місцевого самоврядування відповідного району в місті або місцевої державної адміністрації в районі відповідної області за місцем реєстрації матері або батька, стосовно яких вирішується питання про позбавлення батьківських прав згідно з вимогами, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866, якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини; 2 етап - судовий етап; 3 етап - виконання судового рішення про позбавлення батьківських прав.

У цьому контексті суд звертає увагу на позицію ВС України, викладену в ухвалі від 01 листопада 2017 року у справі № 211/559/16-ц, відповідно до якої, позбавлення батьківських прав є передчасним без відповідного висновку органу опіки та піклування і попередження батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.(частина п`ята, шоста статті 19 СК України).

Однак, позивачем, не надано суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який би містив інформацію щодо існування таких обставин на момент звернення позивача з цим позовом до суду.

Доказів про звернення позивача до органу опіки та піклування із заявою щодо надання висновку про позбавлення батьківських прав відповідача матеріали справи також не містять.

Отже, суду необхідно надати висновок органу опіки та піклування, актуальний станом на теперішній час, що є необхідним для правильного вирішення спору, ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Згідно з положеннями ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Також, статтею 60 ЦК передбачене встановлення опіку над малолітньою, неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таке подання до матеріалів заяви не долучене.

Крім того, судом враховано, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

При цьому, позивачем не додано до позовної заяви документів, що підтверджують факт того, що позивач є сестрою відповідачки ОСОБА_2 .

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається

У зв`язку з викладеним позовна заява підлягає залишенню без руху, а позивачу надається строк для усунення вказаних недоліків.

Частиною першою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачений судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача (представника) і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кучінської Ірини Семенівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів від дня отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, суд повертає позовну заяву у відповідності до частини 3 статті 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.О. Шиховцова