Провадження № 2/750/388/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
суддіСупруна О.П.,
секретар за участюЮрченко А.А., представника позивача - Німченко А.Р.,
Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 08.10.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд якої призначив за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 18.12.2025.
Суд ухвалою від 18.12.2025 розгляд справи відклав на 10.03.2026 та витребував у АТ КБ «ПриватБанк»: ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки НОМЕР_1 ; виписку за номером картки № НОМЕР_1 за період 10.01.2022 по 19.01.2022; інформацію, чи відкривалась відповідачу банківська карта № НОМЕР_1 (віртуальна чи фізична картка); фінансовий номер телефону за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період з 10.01.2022 по 19.01.2022; інформацію, чи знаходиться номер телефону НОМЕР_2 в анкетних даних відповідача.
У судове засідання 10.03.2026 відповідач повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, дала згоду на заочний розгляд справи.
За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Кредит надається в загальному розмірі 1 500,00 грн; строк кредитування - 14 днів, починаючи з 14.01.2022 по 28.01.2022 (включно) (пункти 2.2, 2.3 договору).
Відповідно до пункту 2.7 договору плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену пунктом 2.3 договору, та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства.
Договір та додатки до нього підписано позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W7GS4K85».
Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» свої зобов`язання за договором виконало, перерахувавши кредитні кошти на платіжну картку позичальника. Позичальник ОСОБА_1 , у свою чергу, зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 07.03.2023 утворилася заборгованість у сумі 1 612,00 грн, відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (а.с .46-52).
Із указаного розрахунку вбачається, що відсотки нараховувалися відповідно до умов договору та у визначений умовами договору період, тобто по 28.01.2022 (включно).
Відповідно до пункту 1.1.1 договору сторони погодили тип процентної ставки - фіксована, залежить від фактичного виконання позичальником умов договору: знижена процентна ставка на пільговий період - 0,01 % на день від суми позики, загальна на період, що перевищує пільговий період, 2,19 % річних від суми позики у межах строку надання позики, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (пільговий період встановлюється на перші від дати надання позики 10 днів) (підпункт 1.1.1.1 пункту 1.1.1); стандартна процентна ставка, фіксована - 2,60 % на день від суми позики, застосовується у межах строку надання позики (21 календарний день), якщо позичальник не виконав умови зазначені в підпункті 1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та в межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України.
Розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки наведено в Додатку № 2 до цього договору, що також є його невід`ємною частиною (пункт 1.2 договору) (Додаток № 2 на а.с .81).
Також, відповідно до пункту 1.3 укладеного договору позики, невід`ємною його частиною є «Загальні умови надання грошових коштів у позику ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», затверджені наказом директора від 12.10.2021 № 20211012-1, які розміщені на сайті товариства.
Як передбачено пунктом 2.1 договору, позика надається позичальнику шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційній анкеті клієнта - позичальника в системі «ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті системи.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що в зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за укладеним договором позики, у останнього станом на 24.09.2025 наявна заборгованість у загальній сумі 15 128,18 грн, із яких: 6 500,00 грн - тіло кредиту, 8 628,18 - заборгованість за відсотками.
13.01.2022 між відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладено Договір про споживчий кредит № 3227638 (індивідуальна частина), відповідно до умов якого, кредитодавець надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 1 200,00 грн строком на 15 днів з 13.01.2022, дата повернення кредиту і плати комісії та процентів за користування кредитом - 28.01.2022.
Пунктом 1.5.1 договору визначено комісію за надання кредиту у розмірі 348,00 грн, яка нараховується за ставкою 29,00 % від суми кредиту одноразово.
Проценти за користування кредитом: 360,00 грн, нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна базова процентна ставка - 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки - фіксована (пункти 1.5.2-1.7 кредитного договору). Умови кредитного договору передбачають можливість пролонгації, про що йдеться у пункті 2.3 кредитного договору.
Згідно з розрахунком ТОВ «Мілоан» (відомості про щоденні нарахування та погашення) станом на 04.03.2022 заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 3 468,00 грн, із яких: 1 200,00 грн - заборгованість за кредитом, 1 920,00 - заборгованість за відсотками, 348,00 - заборгованість за комісією.
Щодо переходу права вимоги за вказаними вище договорами ТОВ «Факторинг Партнерс» до відповідача, судом установлено наступне.
На підтвердження переходу права вимоги за Договором № 07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023 у матеріалах справи наявна копія Акта прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним договором від 07.03.2023, копія відповідного Реєстру боржників від 07.03.2023 та витяг з указаного Реєстру боржників (а.с. 67, 68-70, 71).
18.12.2023 Договір Факторингу № 18/12-2023 було укладено між позивачем (фактор) та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (клієнт, первісний кредитор), за яким клієнт зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язався, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і став новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між первісним кредитором і боржниками (а.с. 72-75).
Товариства підписали між собою Акт приймання-передавання Реєстру боржників у паперовому вигляді за Договором Факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 (а.с. 80).
На підтвердження оплати за Договором Факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 позивач надав Платіжну інструкцію № 793 від 27.12.2023 (а.с. 79).
Права вимоги за Договором про споживчий кредит № 3227638 від 13.01.2022 перейшли до позивача в результаті укладення між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» Договору Факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024.
ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» від 26.07.2024 уклали Акт приймання-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 про те, що на виконання умов указаного Договору факторингу фактор, тобто ТОВ «Факторинг Партнерс», прийняв Реєстр боржників (а.с. 116 зворот-117).
Позивач сплатив згідно Договору Факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 на рахунок ТОВ «Мілоан» кошти за відступлення прав вимог, що підтверджується Платіжною інструкцією № 448090005 від 26.07.2024 (а.с. 118).
Із витягу з Реєстру боржників до Договору Факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 убачається, що позивач набув права вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит № 3227638 від 13.01.2022 на суму заборгованості, що складає 3 468,00 грн (1 200,00 грн - тіло кредиту, 1920,00 - відсотки, 348,00 - комісія).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частинами першою, другою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Однак, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Доказів, які б спростовували вказані обставини та розмір заборгованості, відповідач суду не надав, розрахунків заборгованості не спростував.
Також, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про споживчий кредит № 3227638 (індивідуальна частина) від 13.01.2022 у розмірі 3 468,00 грн, із яких: 1 200,00 грн - тіло кредиту, 1920,00 - відсотки, 348,00 - комісія.
Як убачається з умов указаного договору, позичальнику кредит надається в загальному розмірі 1 500,00 грн; строк кредитування - 14 днів, починаючи з 14.01.2022 по 28.01.2022 (включно).
Як убачається з розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Коллект Центр», заборгованість відповідача станом на 18.02.2025 склала 3 191,50 грн.
Таким чином, ТОВ «Коллект Цент» після відступлення на його користь прав вимоги, за період з 28.01.2022 по 23.02.2022, було нараховано 1 579,50 грн відсотків, за відсотковою ставкою 3,9 % денних, згідно пункту 5.4 Договору про відступлення прав вимоги № 07/03/2023.
Пунктом 5.4 Договору про відступлення прав вимоги № 07/03/2023 від 07.03.2023 передбачено, що з моменту відступлення (передачі) Кредитором Новому кредитору Прав вимоги, Новий кредитор є таким, що замінив Кредитора у правовідносинах з Боржниками, що існують на дату відступлення (передачі) Прав вимоги та мають відношення до Прав вимоги. До Нового кредитора переходять права Кредитора у зобов?язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема Новий Кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів, за прострочення виконання грошового зобов?язання (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України) за Договорами позики (в тому числі за періоди що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені Кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов?язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов?язань, відповідно до законодавства та умов Договорів позики.
Зважаючи на викладене, суд погоджується з донарахуванням відсотків за період 28.01.2022 по 23.02.2022 ТОВ «Коллект Цент», проте заперечує проти застосування процентної ставки 3,9 % денних, застосованої товариством.
Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2 665,00 грн загальної заборгованості (1 615,00 грн (борг на момент відступлення прав вимоги первісним кредитором) + 1053,00 грн (донарахування за період з 28.01.2022 по 23.02.2022 за відсотковою ставкою 2,60 % на день, що відповідає умовами договору).
Підсумовуючи, із відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» належить стягнути заборгованість у загальному розмірі 21 261,18 грн (3 468,00 грн + 15 128,18 грн + 2 665,00 грн).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність;
3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19).
Позивачу правничу допомогу надавало Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» на підставі договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 (а.с. 134-136).
Згідно копії заявки на надання юридичної допомоги № 2870 від 01.08.2025 та копії витягу з акта № 17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, вартість послуг Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 становить 13 000,00 грн (а.с. 139, 140).
Ураховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, вони підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог (99,88 %).
Також, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (99,88 %).
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
Частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 12 984,40 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 40 копійок) у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 2 419,49 грн (дві тисячі чотириста дев`ятнадцять гривень 49 копійок) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: вул. Гедройця Єжи, 6, оф. 521, м. Київ, код ЄДРПОУ - 42640371.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .
Суддя