Справа № 489/953/26
Провадження № 2/477/1074/26
У Х В А Л А

про задоволення заяви про самовідвід

17 березня 2026 року м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді Полішко В.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відшкодування витрат на придбання та поліпшення майна та заяву про самовідвід,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Інгульського районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відшкодування витрат на придбання та поліпшення майна.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 є суддею Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за розпорядженням голови Інгульського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2026 року передано до Миколаївського апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності.

16 березня 2026 року до Вітовського районного суду Миколаївської області з Миколаївського апеляційного суду для розгляду за визначеною підсудністю.

За результатом розподілу справи автоматизованою системою документообігу суду цивільна справа передана для розгляду судді Полішко В.В.

17 березня 2026 року суддя Полішко В.В. заявила про самовідвід у цивільній справі, який обґрунтовувала тим, що одним із відповідачів у справі є ОСОБА_2 суддя Інгульського (раніше Ленінського) районного суду м. Миколаєва, який з особистих мотивів протягом останнього року тричі звертався зі скаргами до Вищої ради правосуддя (К-698/24/7-25 від 13.03.2025 року, К-1728/17/7-25 від 02.05.2025 року, 887/0/24-26 від 19.02.2026 року), оскільки, на думку судді, нею, як головуючим, у цивільній справі № 477/1298/20 за позовом ОСОБА_4 (яка є матір`ю відповідача ОСОБА_2 ) до ОСОБА_5 про припинення права власності шляхом виплати грошової компенсації та визнання права власності на житловий будинок, було ухвалене рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог та у мотивувальній частині рішення зазначені як недобросовісні дії позивача, які полягали у штучному суттєвому погіршенні свого житлового становища, так і вчинення дій безпосередньо відповідачем ОСОБА_2 щодо умисного пошкодження спірного майна з метою зниження його вартості та зменшення суми компенсації відповідачу. Зазначає, що рішення набуло законної сили, хоча у справі подавались апеляційні та касаційні скарги як з боку позивача так і безпосередньо ОСОБА_2 .

Вважає, що вищезазначені обставини, хоча і не є самостійною підставою для відводу судді від розгляду справи, разом з тим як у сторін, так і у стороннього спостерігача можуть виникнути обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді і будь-яке ухвалене нею рішення буде сприйматись, як упереджене та необ`єктивне.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про самовідвід, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини 1 статті 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статті 36, цього Кодексу, суддя, зобов`язаний заявити самовідвід.

Частинами 1 та 2 статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є частиною національного законодавства України, гарантує кожному право на справедливий судовий розгляд при вирішенні питання щодо цивільних прав та обов`язків.

Визначення в Конвенції цього принципу правосуддя ґрунтується на двох аспектах: 1) чи є суд безстороннім у суб`єктивному плані, тобто чи відсутня особиста упередженість суддів; 2) чи наявні в об`єктивному плані достатні зовнішні ознаки безсторонності, які виключали б будь-які обґрунтовані сумніви з цього питання.

Під час провадження у справі та її вирішення ні у кого не повинно бути сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді. Якщо є обґрунтовані підстави вважати, що суддя не буде безстороннім, цей суддя має бути усунутий від розгляду справи.

Бангалорськими принципами поведінки суддів визначено, що обов`язок судді полягає не лише у винесенні справедливого і об`єктивного рішення, але й у тому, щоб винести його таким чином, щоб виключити будь-які сумніви в справедливості і неупередженості цього рішення, а також у чесності і непідкупності судді.

Аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що, з огляду на вищезазначені обставини, як у сторін, так і у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючого під час розгляду справи і будь-яке ухвалене суддею рішення буде сприйматись, як упереджене та необ`єктивне.

За таких обставин слід дійти висновку, що заява про самовідвід є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 41 ЦПК України визначено, що у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 36, 37-41 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Полішко Вікторії Василівни у справі №489//953/26 за позовом заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відшкодування витрат на придбання та поліпшення майна.

Справу передати до канцелярії суду для визначення складу суду відповідно до статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Полішко