12 березня 2026 року м.Суми
Справа №589/3656/24
Номер провадження 22-з/816/29/26
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Петен Я. Л.
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_2 адвоката Андрєєва Микити Андрійовича про ухвалення додаткового судового рішення
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Постановою Сумського апеляційного суду від 06 січня 2026 року апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволені частково.
Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2025 року та додаткове рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2025 року скасовані.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 20 вересня 2019 року в розмірі 20000 доларів США залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7000 грн витрат за надану правничу допомогу в суді першої інстанції.

09 січня 2026 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_2 адвоката Андрєєва М.А., в якій він просить ухвалити додаткове судове рішення та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному суді в розмірі 10 000 грн.

13 січня 2026 року Гавеля Р.С. подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення. Зазначив, що заявлені витрати в сумі 10 000 грн є значно завищеними та неспівмірними із складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг. Вказує, що підготовка даної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки безпосередня участь представника відповідача в даній справі в апеляційній інстанції зводиться лише до подання стандартного (шаблонного) відзиву на апеляційну скаргу та участі в одному судовому засіданні, а тому вимоги про стягнення 10 000 грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Просить відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового судового рішення без виклику сторін та інших учасників справи в судове засідання, враховуючи те, що суд не вбачає необхідності їх виклику в судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Судом враховується і те, що у заяві про ухвалення додаткового судового рішення представник ОСОБА_2 адвокат Андрєєв М.А. просить розгляд заяви проводити без участі сторони заявника.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу).

Частиною 3 стаття 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що в апеляційному суді інтереси ОСОБА_2 представляв адвокат Андрєєв М.А. на підставі договору № 110223-б про надання правничої допомоги від 17 березня 2024 року (т. 2 а.с. 95).

Згідно п. 1.1. вищезазначеного договору бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань. Складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру Складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства). Представництва та захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами. За домовленістю сторін, оплата правової допомоги може здійснюватися у вигляді передоплати або авансу. До суми гонорару не включені витрати на сплату державного мита та інших обов`язкових платежів, транспортні витрати, та інші фактичні витрати щодо виконання адвокатом зобов`язань за договором.

Відповідно до пункту 3.2. договору розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, може визначатися сторонами також окремою письмовою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору, Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.

14 листопада 2025 року між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Андрєєвим М.А. укладено додаткову угоду № 141125 до договору про надання правничої допомоги № 110223-б від 17 березня 2024 року зі змісту якої вбачається, що сторони погодили наступну ціну послуг в межах виконання даної додаткової угоди: консультація з приводу перспектив розгляду справи в суді апеляційної інстанції, стратегій захисту, загроз та ризиків в сумі 2500 грн; підготовка відзиву на апеляційну скаргу в сумі 4000 грн; участь у судовому засіданні в сумі 2000 грн; підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення в сумі 1500 грн. Дану додаткову угоду підписано в двох примірниках українською мовою, по одному примірнику для кожної сторони. Обидва примірники мають однакову юридичну силу (т. 2 а.с. 92 на звороті).

08 січня 2026 року між відповідачем ОСОБА_2 і адвокатом Андрєєвим М.А. укладено та підписано акт наданих послуг до договору № 110223-б від 17 березня 2024 року та додаткової угоди № 141125 від 14 листопада 2025 року згідно до змісту якого виконавець передав (виконав/надав) з 14 листопада 2025 року по 08 січня 2026 року, а замовник прийняв наступні послуги (юридичні та інші консультаційні послуги) за вищевказаним договором: консультація з приводу перспектив розгляду справи в суді апеляційної інстанції, стратегій захисту, загроз та ризиків в сумі 2500 грн; подання відзиву на апеляційну скаргу в сумі 4000 грн; участь у судовому засіданні 06 січня 2026 року в сумі 2000 грн; підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення (стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з відмовою в задоволенні позову) в сумі 1500 грн, а всього до сплати 10 000 грн.

Також сторони стверджують, що вартість послуг є договірною; обсяг послуг за даний період відповідав потребам виконавця, претензій з приводу якості, повноти, строку та обсягу (кількості) в цілому виконавець не має. Виконавець підтверджує факт належного отримання послуг відповідно до положень договору. Даний акт є підставою для проведення розрахунків між сторонами відповідно до умов договору. Акт підписано у двох примірниках українською мовою, по одному примірнику для кожної сторони. Обидва примірники мають однакову юридичну силу.

Як вбачається з матеріалів справи 19 листопада 2025 року на суму 4000 грн, 07 січня 2026 року двома квитанціями на суму 1500 грн та 2000 грн, що в загальній сумі складає 7500 грн, відповідач перерахувала адвокатові дану суму коштів (а.с. 96-97).

Згідно статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, дійшов висновку, що докази, які є у матеріалах справи, не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи, заперечення позивача на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій їх реальності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, необхідності та значимості таких дій у справі, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції до 3 000,00 грн.

Зазначений представником ОСОБА_2 адвокатом Андрєєвим М.А. розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн не відповідає обсягу послуг, наданих відповідачеві, вимогам розумності та складності справи.

Підстав для стягнення витрат у розмірі, про який просить заявник, не вбачається.

Тому заява представника ОСОБА_2 адвоката Андрєєва М.А. про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_2 адвоката Андрєєва Микити Андрійовича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 грн 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

Я. Л. Петен