Суддя Паляничко Д. Г.
Провадження № 2/644/51/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Паляничко Д.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Книшенко А.С.,

представника позивача - Плачинди К.О.,

одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 приміщення Індустріального районного суду м. Харкова у режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (юридична адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, б. 2, ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 30 609 грн 07 коп,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад:

1.1. позиції позивача

1.1.1. 03 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (надалі за текстом - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»/позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 /відповідачка), предметом якої є: стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у сумі 30 609 грн 07 коп.

В обґрунтування позову ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» зазначено, що 19.02.2018 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі 200 000,00 грн з процентною ставкою 35,99% річних.

20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором від 19.02.2018, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості, за вказаним вище договором у розмірі 30 609 грн 07 коп та покласти судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 200,00 грн на відповідачку.

1.2.1. заперечень відповідача

02 вересня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву (а.с. 54-64). В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 30 609 грн 07 коп.

В обґрунтування своїх заперечень відповідачка зазначає, що 19.02.2018 між нею та АТ «Альфа-Банк» було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі 200 000,00 грн, тип процентної ставки - фіксований, процентна ставка - 35,99%. Про відступлення права вимоги за кредитним договором, позивачка дізналася зі змісту позовної заяви та зазначила, що повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та заміну кредитора в зобов`язанні вона не отримувала ні від АТ «Альфа-Банк», ні від позивача. Крім цього, матеріали справи не містять ані зазначеного вище повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, ані опису вкладення до цінного листа, ані поштового чеку, ані повідомлення про вручення такого відправлення.

Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021, яка додана позивачем до матеріалів справи, сума заборгованості відповідачки становить 30 609,07 грн, з яких: 26 525,45 грн - залишок по тілу кредиту, 4 083,62 - заборгованість за штрафними санкціями. Поряду зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Тобто, перебіг позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником щомісяця, позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Тож оскільки, кредитний договір укладено 19.02.2018, а договір факторингу - 20.09.2021, строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій на момент подання позову сплив.

Крім цього, кредитним договором встановлено фіксований розмір процентної ставки та не може бути збільшена банком в односторонньому порядку, оскільки зазначена умова договору є нікчемною. Позивачем не надано доказів, щодо домовленості або належного повідомлення позичальника про підвищення процентної ставки за договором чи визнання її відповідачкою, шляхом сплати процентів у такому розмірі, а тому задоволення вимог підлягають, виходячи з процентної ставки - 35,99%, яка була узгоджена сторонами при укладанні кредитного договору.

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 , відповідачці встановлювалися наступні кредитні ліміти: 17.02.2018- 5 000,00 грн; 17.08.2018 - 2 000,000 грн; 10.11.2018 - 2000,00 грн; 26.01.2019 - 2 000,000 грн; 13.04.2019 - 4 000,00 грн; 20.09.2021 - 00,00 грн.

З урахуванням встановлених банком відсотків за використання кредитного ліміту та період користування відповідачкою кредитом розмір процентів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 , розраховані за формулою тіло кредиту помножити на відсоткову ставку 35,99%, отриману суму поділити на 365 днів, помножити на кількість днів прострочення сплати і результат поділити на 100%:

за період користування кредитом у сумі 5 000,00 грн з 17.02.2018 по 17.08.2018 до сплати підлягало 897,26 грн відсотків за процентною ставко 35,99%;

за період користування кредитом у сумі 2 000,00 грн з 17.08.2018 по 10.11.2018 до сплати підлягало 169,42 грн відсотків за процентною ставко 35,99%;

за період користування кредитом у сумі 2 000,00 грн з 10.11.2018 по 26.01.2019 до сплати підлягало 153,66 грн відсотків за процентною ставко 35,99%;

за період користування кредитом у сумі 2 000,00 грн з 26.01.2019 по 13.04.2019 до сплати підлягало 153,66 грн відсотків за процентною ставко 35,99%;

за період користування кредитом у сумі 4 000,00 грн з 13.04.2019 по 29.06.2019 до сплати підлягало 307,32 грн відсотків за процентною ставко 35,99%;

за період користування кредитом у сумі 4 000,00 грн з 29.06.2019 по 20.09.2021 до сплати підлягало 3 207,16 грн відсотків за процентною ставко 35,99%.

Отже, за весь період користування кредитом, а саме з 17.02.2018 по 20.09.2021 до сплати підлягало: відсотків у сумі 4 888,48 + тіло кредиту 5 000,00 грн = 9 888,48 грн.

Відповідачкою фактично, за зазначений період, сплачено 29 704,42 грн, з яких: 15 677,42 грн - відсотків, 14 027,00 грн - тіло кредиту, що підтверджується випискою по рахунку, таким чином переплата становить 19 815,94 грн, а тому жодна заборгованість у відповідачки перед позивачем відсутня.

Отже, позов ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» пред`явлений до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню.

2. заяви, клопотання

10 липня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» Плачинди К.О., який діє на підставі довіреності від 18.03.2025, надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника позивача (а.с. 42-43).

02 вересня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву. Заразом просить суд провести розгляд справи без участі відповідача (а.с. 54-64).

01 жовтня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» Плачинди К.О. про проведення судового засідання без участі представника позивача (а.с. 67-70).

19.11.2025 та 04.02.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» - адвоката Плачинди Костянтина Олександровича, який діє на підставі довіреності № б/н від 18.03.2025, надійшла заява про проведення судових засідань за його участі у режимі відеоконференції поза межами суду з власних технічних засобів (а.с. 76-77, 111-114).

05 січня 2026 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова надійшло клопотання від ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про долучення до матеріалів справи доказів (а.с. 84-108).

26.02.2026 на адресу суду від ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» надійшли пояснення по справі (а.с. 123-126).

Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, від учасників справи до суду не надходило.

3.інші процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 03.06.2025 справа № 638/10350/25 визначена на розгляд судді Штих Т.В. Шевченківського районного суду м. Харкова (а.с. 28).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 06.06.2025 справу передано за підсудністю для розгляду до Індустріального районного суду м. Харкова (а.с. 30).

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 30.06.2025 справа № 638/10350/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 35).

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 09.07.2025 судом сформовано засобами «Електронний суд» відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 1552656, з якої вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36).

Рішенням Вищої ради правосуддя № 399/0/15-23 від 20.04.2023, з 01.05.2023 змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема Шевченківського районного суду Харківської області та Дворічанського районного суду Харківської області на Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Відповідно до Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», назва Орджонікідзевського районного суду міста Харкова змінена на Індустріальний районний суд міста Харкова.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 09.07.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 638/10350/25 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.. 37-39).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 10.11.2025 визнано явку учасників справи № 638/10350/25 у судове засідання на 27 листопада 2025 року о 14 год 00 хв обов`язковою (а.с. 73).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 11.02.2026 заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено (а.с. 115).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, матеріали справи містять клопотання про проведення розгляду справи у її відсутність (а.с. 63).

4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини в сфері споживчого кредитування, що виникають між економічними суб`єктами у зв`язку з переданням один одному в тимчасове користування вільних коштів на засадах зворотності, платності та добровільності.

Суд установив, що 17.02.2018 ОСОБА_1 звернулась до АТ «Альфа-Банк» з офертою на укладення угоди надання кредиту. Відповідно до вказаної оферти, тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту - «Максимум», мета Кредиту для особистих потреб. Запропоновано банку відкрити їй поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні та випустити міжнародну платіжну карту MC DEBIT WORLD строком дії 3 роки з моменту випуску. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн. Процентна ставка 35,99% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Підписанням цієї Оферти Козир- ОСОБА_2 беззаперечно підтверджує, що попередньо ознайомлена зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту (а.с. 5, 86).

ОСОБА_1 17.02.2018 підписала паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого тип кредиту - кредитування рахунку; сума/ліміт кредитування - 0.00/5,000.00 грн; строк кредиту - 12 міс, з можливістю пролонгації відновлюваної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору; мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом; максимальні сума кредитування - 200 000,00 грн; тип процентної ставки - фіксована, 35,99% річних; порядок і зміни змінюваної процентної ставки - процентна ставка фіксована (а.с. 5/ на звороті, 86/ на звороті, 114).

Відповідно до виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 17.02.2018 по 20.09.2021 договір № 630863097 (а.с. 14-20, 95-101), всього витрат - 40 644,21 грн, всього надходжень - 40 644,21 грн; термін сплати до 13.10.2021. Крім цього, вбачається, що 17.02.2018 відбулося збільшення кредитного ліміту, новий кредитний ліміт 5 000,00 грн (а.с. 17/ на звороті, 98/ на звороті), 10.11.2018 змінено кредитний ліміт, новий кредитний ліміт 2000,00 грн (а.с. 16/ на звороті, 97/ на звороті), 26.01.2019 збільшено кредитний ліміт, новий кредитний ліміт 2 000,00 грн (а.с. 16/ на звороті, 97/ на звороті), 13.04.2019 збільшено кредитний ліміт, новий кредитний ліміт 4 000,00 грн (а.с. 16, 97), 29.06.2019 збільшено кредитний ліміт, новий кредитний ліміт 4 000,00 грн (а.с. 16, 97).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 630863097, позичальником якого є ОСОБА_1 , дата надання кредиту 17.02.2018, сума ліміту на укладення договору - 5 000,00 грн, станом на 20.09.2021 (а.с. 21, 102) сума заборгованості становить 30 609,07 грн.

Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»

20 вересня 2021 року між Акціонерним товариством та «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «боржники» або «Боржник») за договорами (надалі іменуються (Основні договори» або «Основний договір». В залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до Договору. (а.с.7-11, 88-92).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № б/н від 19.02.2018 загальна сума заборгованості склала 30,609,07 грн (а.с. 13, 94), що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 за договором факторингу № 3 від 20.09.2021 (а.с. 12, 93) та платіжним дорученням № 559 від 20.09.2021 (а.с. 12/ на звороті, 93/ на звороті), яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу.

5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Встановленим судом фактам відповідають правовідносини у сфері споживчого кредитування, що регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі за текстом - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII, Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII, Законом України «Про електронний цифровий підпис», Законом України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» від 05 жовтня 2017 року № 2155-VIII тощо.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Одним із видів договорів є договір приєднання, яким, відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За ч. 1-2 ст. 641 ЦК України вбачається, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 644 ЦК України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України регламентує, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктами 1-1, 2, 10, 11 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит - (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.14 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1, 2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).(ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України).

6.Висновки суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Позивачем доведено факт звернення 17.02.2018 ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» з офертою на укладення угоди надання кредиту, відповідно до якої ОСОБА_1 пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування Кредитної картки та відкрити Відновлювальну кредитну лінію, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк», укладеного між ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» (надалі за текстом - Договір) на таких умовах, зокрема: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту - «Максимум», мета Кредиту для особистих потреб. Відповідачкою запропоновано банку відкрити їй поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні та випустити міжнародну платіжну карту MC DEBIT WORLD строком дії 3 роки з моменту випуску. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн. Процентна ставка 35,99% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Суму кредиту, що буде доступна відповідачці, вона просить повідомити їй у порядку визначеному у Договорі. Окрім цього, у розділі 4 оферти вбачається, що платежі з повернення кредиту пропонується здійснювати відповідно до умов Договору; примірний графік та розрахунок сукупності вартості наведений в Тарифах, що є невід`ємною частиною Договору; договірне щомісячне списання коштів з рахунку № НОМЕР_2 для оплати страхового платежу також здійснюється за умовами Договору. У розділі V оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки, зазначено, що у разі відкладальних, що визначені Договором, відповідачка пропонує застосувати умови Програми «Моментальна розстрочка на карту», що вказані у додатку № 4 до Договору. У розділі 3 Додатку № 4 до Договору визначаються такі умови програми «Моментальна розстрочка на карту»: сума кредиту; процентна ставка, строк користування кредитом, комісійні винагороди, порядок сплати кредиту за Програмою «Моментальна розстрочка на карту» тощо. Усі відносини між відповідачкою та Банком, істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані угодою, врегульовуються договором, діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.alphabank.com.ua.

Враховуючи зазначене, суд бере до увагу, що позивач обгрунтовуючи право вимоги до відповідачки позивач за договором про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 19.02.2018, посилається на умови Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк», розміщена на сайті Банку www.alphabank.com.ua, які складають публічну пропозицію оферти, та прийняття яких беззастережно підтверджено відповідачем, матеріали справи якого не містять, не містять також Договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 19.02.2018, Додатку № 4 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк», розміщена на сайті Банку www.alphabank.com.ua, де наявні умови програми «Моментальна розстрочка на карту», відсутні також примірного графіку та розрахунку сукупної вартості, Тарифів, що є невід`ємною частиною Договору, що унеможливлю повне та об`єктивне встановлення обставин на які посилається позивач, зокрема й в частині стягнення з відповідачки коштів за нараховану комісію та відсотками, тому суд відхиляє доводи позивача як недоведені у цій частині, що свідчить про недоведеність позивачем правомірного зарахування коштів за комісією та відсотками.

Заразом, суд ставиться критично до зазначених позивачем тверджень, оскільки розміщені на сайті ПАТ «Альфа Банк» не містять підпису відповідача, що не доводить ознайомлення останнього саме з цією редакцією вище вказаних умов Договору, не містять доказів того, що саме ці істотні умови про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» розуміла відповідачка, ознайомилась і погодилась з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови платежів з повернення кредиту; примірний графік та розрахунок сукупної вартості кредиту; Тарифи, що є невід`ємною частиною Договору; умови договірного щомісячного списання коштів з рахунку № НОМЕР_2 для оплати страхового платежу; умови Програми «Моментальна розстрочка на карту»; сума кредиту; процентну ставку, строк користування кредитом, комісійні винагороди, порядок сплати кредиту за Програмою «Моментальна розстрочка на карту» тощо.

З урахуванням наведеного, суд дійшов переконання, що розміщений на сайті ПАТ «Альфа Банк» www.alphabank.com.ua договір про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк» не може бути належним доказом, оскільки носить мінливий характер, міг неодноразово змінювалися самим банком у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприяли б для задоволення позову, й щодо будь-яких інших встановлених ними нових істотних умов, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не містять будь-якого підпису відповідача, що саме ці умови договору банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Альфа Банк» розуміла відповідачка та ознайомлювалась і погодилась з ними, так як цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови правил споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16 цс 15, і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22) зазначив, що встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, суди попередніх інстанцій не врахували, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом досліджено надану позивачем виписку по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard на ім`я ОСОБА_1 з якої вбачається інформацію про рух коштів на рахунку № НОМЕР_3 за договором № 630863097 за період 17.02.2018 по 20.09.2021, терміном сплати до 13.10.2021, із загальною сумою надходжень 40644,21 грн, загальною сумою витрат 40644,21 грн, із зазначенням суми заборгованості на кінцеву дату виписки, що становить 0,00 грн (а.с. 14-20, 95-101).

Суд бере до уваги, що виписка по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard на ім`я ОСОБА_1 видана за договором № 630863097, рахунок № НОМЕР_3 , період виписки з 17.02.2018, що не відповідає обставинам визначеним у позовній заяві, оскільки предметом цього позову є договір № б/3 від 19.02.2018, рахунок у оферті визначений за № 3609, а договір датований 19.02.2018, в той час, коли рух коштів у виписці за період з 17.02.2018, тобто до укладення договору № б/3 від 19.02.2018 між ОСОБА_1 та первісним кредитором, що підтверджується також і договором факторингу № 3 від 20.09.2021 укладеного між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та АТ «Альфа-Банк» (а.с. 7), згідно з доданого реєстру боржників до якого вбачається та береться судом до уваги, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № б/н від 19.02.2018 у розмірі 30,609,07 грн, що підтверджується випискою з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 - реєстру договорів (а.с. 13, 94).

Так, суд ставиться критично до доводів відповідачки щодо невстановлення дійсності передачі права вимоги до відповідачки первісним кредитором позивачу, адже матеріали справи містять докази на підтвердження того, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № б/н від 19.02.2018 у розмірі 30,609,07 грн, що підтверджується договором факторингу № 3 від 20.09.2021 (а.с. 7-11).

У постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012).

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі N 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі N 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 у справі N 911/3185/20).

Отже, підписаний сторонами та скріплений печаткамидоговір факторингу № 3 від 20.09.2021 (а.с. 7-11), акт прийому-передачі Реєстру боржників від 20.09.2021 до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 (а.с. 12), виписка з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 - реєстру договорів (а.с. 13) та платіжне дорученням № 559 від 20.09.2021 (а.с. 12/ на звороті, 93/ на звороті), свідчать про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору, та доведено позивачем.

Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо не повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні, та зауважу, що законодавець відокремлює надання боржником згоди на заміну кредитора у зобов`язанні та письмове повідомлення боржника про таку заміну, а відповідно і визначає різні правові наслідки недотримання вказаних вимог. Відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні, якщо обов`язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦКУ договору про відступлення права вимоги, оскільки у такому випадку договір про відступлення права вимоги суперечить приписам ч. 1 ст. 516 ЦКУ. Неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні […] не має наслідком недійсність правочину про заміну кредитора, однак тягне за собою ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема визначених ч. 2 ст. 516 ЦКУ та ч. 2 ст. 518 ЦК України. Так, боржник, поки він не був письмово повідомлений про заміну кредитора, хоча і не звільняється від виконання зобов`язання, але мав право висунути проти нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо він виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання, а виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові у такому випадку є належним виконанням, що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 29 травня 2018 р. у справі № 910/14716/17.

Отже, законом передбачені спеціальні правові наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. І це більше стосується добровільного виконання зобов`язання, а не стягнення з боржника сум в примусовому порядку.

Суд бере до уваги наданий позивачем паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 від 17.02.2018, відповідно до якого визначено тип кредиту - кредитування рахунку; сума/ліміт кредитування - 0.00/5,000.00 грн; строк кредиту - 12 міс, з можливістю пролонгації відновлюваної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору; мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом; максимальні сума кредитування - 200 000,00 грн; тип процентної ставки - фіксована, 35,99% річних; порядок і зміни змінюваної процентної ставки - процентна ставка фіксована (а.с. 5/ на звороті, 86/ на звороті, 114), умови якого відповідають умовам визначеним у оферті від 17.02.2018, якою ОСОБА_1 пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду надання кредиту, відповідно до якої ОСОБА_1 укласти угоду про обслуговування Кредитної картки та відкрити Відновлювальну кредитну лінію, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк», укладеного між ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» (надалі за текстом - Договір).

Заразом, ставиться критично, до паспорту споживчого кредиту підписаного ОСОБА_1 від 17.02.2018, оскільки договір між ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії акцептовано та укладено 19.02.2018, що підтверджено як позивачем у позовній заяві (а.с. 1), так і відповідачем у поясненнях до позову (а.с. 54), що в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки обставини, які визнаються учасниками справи, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, не підлягають доказуванню.

Окрім зазначеного вище, суд також не бере до уваги, наданий ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» розрахунок заборгованостіОСОБА_1 на дату надання кредиту 17.02.2018 (а.с. 21, 102), який містить відомості щодо складових заборгованості в розмірі 30 609,07 грн, з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 26 207,7 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 4 083,62 грн та 317,75 грн овердрафту (несанкціонована заборгованість), за кредитним договором № 630863097, що не є предметом дослідження у цій справі.

Отже, виписка по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard на ім`я ОСОБА_1 видана за договором № 630863097, паспорт споживчого кредиту підписаного ОСОБА_1 17.02.2018 та розрахунок заборгованостіОСОБА_1 на дату надання кредиту 17.02.2018 є не неналежними доказами, оскільки містять інформацію про правовідносини укладені до 19.02.2018 в межах договору № 630863097, що не належить до предмета доказування в межах цього позову, предметом якого є договір між ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії акцептовано від 19.02.2018.

Суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, що узгоджується з висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15.

Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц).

З урахуванням викладеного вище, оскільки позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, саме він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18), тому суд вважає, що у справі відсутні належні та допустимі докази про видачу первинним кредитором суми кредиту відповідачеві за договором про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії акцептованим 19.02.2018 АТ «Альфа Банк» та укладеним 19.02.2018 між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 (договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, виписки з рахунку клієнта, заяви на видачу готівки, розрахунково-касових документів, розписки про отримання тощо), які позивач не надав на підтвердження наявності права вимоги до відповідачки та його розміру, всупереч процесуального обов`язку доказування, тому суд дійшов переконання, що позивачем не доведено наявність заборгованості відповідачки (не надано виписки за картковими рахунками) належними та допустимими доказами.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не долучив їх до позовної заяви та не надав суду, не заявляв клопотання про їх витребування, заразом під час судового засідання представник позивача пояснив суду, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» надано усі можливі докази, що отримані від первісного кредитора. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Вказані вище висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18.

Отже, суд дійшов висновку, що саме ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не доведено позовні вимоги, що є його, а не відповідачкою, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України), що узгоджується з правовим висновком висвітленим у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 03.08.2022 по справі № 156/268/21, тому, з урахуванням викладеного вище, суд дійшов переконання, про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Отже, ухвалюючи судове рішення, суд керується ст. 265 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

7. Розподіл судових витрат

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн (а.с. 4).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 9 200,00 грн.

За приписами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже, з урахуванням наведеного, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. 4, 5, 7, 10, 11, 12, 13, 43, 76-81, 83, 83, 84, 89, 133, 141, ст.178, 247, 258, 259, 263-265, ч.4 ст.268, ст. 273, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.02.2018 у сумі 30 609 грн 07 коп залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Повне ім`я/найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», юридична адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, б. 2, , тел. +51, ел. пошта: ;

Відповідачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 20.05.2014 Шевченківським РС ГУДМС України в Харківській області, тел. НОМЕР_5 .

Суддя Д.Г. Паляничко