справа № 274/827/26
провадження № 2/0274/1504/26
Рішення

Іменем України

( заочне )

25.03.2026 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

в с т а н о в и в :

Представник ТзОВ "Фінансова компанія "Ейс" Поляков О. звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №206840332 від 10.02.2023 року в розмірі 62161,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.02.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №206840332. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Згідно з умовами кредитного договору, первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у сумі 4500,00 шляхом перерахування через банк - провайдер. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума кредиту становить 12 500,00 грн.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до договору факторингу №25/1118-01 укладались додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №229 від 16.05.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №206840332 від 10.02.2023 року.

10.10.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/1024-01.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 10.10.2024 до договору факторингу № 10/1024-01 від 10.10.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 10/1024-01 року.

15.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 15/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 10/1024-01 року.

Відповідно до Реєстру боржників б/н від 15.07.2025 за договором факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №206840332 від 10.02.2023 року.

Загальна сума заборгованості відповідача на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить 62 161,82 грн, яка складається з: 12 499,76 грн - заборгованість по тілу кредиту; 49 662,06 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Вказану суму заборгованості та судові витрати позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.02.2026 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.151 - 152).

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача у позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи ( а.с. 7).

Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, в судове засідання не з"явився повторно, причину неявки суду не повідомлено.

Суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 10.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із Заявкою на отримання грошових коштів в кредит, в якій визначено суму бажаного кредиту - 4500,00 грн, строк кредитування - 30 днів, фінансовий номер телефону - НОМЕР_1 , номер карти - НОМЕР_2 (а.с.11).

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відповідач був ознайомлений з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику (а.с.29 - 30, 33-39 ).

Згідно з Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" невід`ємною частиною договору є Графік розрахунків (а.с. 12-16 ).

10.02.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії №206840332 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до п. 2.1. договору товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту - 12500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору та додатків до нього.

Сторони також погодили наступні умови:

Сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 4500 грн 00 коп. (чотири тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 12.03.2023 р.

Другий та решта траншів з договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим договором. П.2.5. договору - загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, що отримані позичальником протягом всього строку дії договору.

Згідно п.5.1. договору за вибором позичальника, кожен окремий транш за цим договором може надаватися позичальнику шляхом переказу коштів, який за вибором позичальника може бути завершено в один з наступних способів: 5.1.1. шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника відкритий банком позичальнику, за умови що для ініціювання переказу використані реквізити платіжної картки 5355-08XX-XXXX-9873, що відбувається до 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. За затримку перерахування коштів, що спричинена діями третіх осіб, кредитодавець відповідальності не несе.

Згідно п. 8.1. договору - за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено.

Згідно п. 8.2. процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче.

За умови якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах пункту 8.5. договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (далі базова процентна ставка) (п.8.3 договору).

Згідно п. 8.4. зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (а.с.55 зворот - 62).

ОСОБА_1 шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV22TY2 підтвердив факт ознайомлення із запропонованими в договорі умовами кредитування, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 31).

Відповідач також ознайомився із Паспортом Споживчого кредиту продукту "Смарт", який містить основні умови кредитування (а.с. 53 - 54).

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на банківську карту відповідача 5355-08ХХ-ХХХХ-9873 було зараховано кошти:

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 10.02.2023 в сумі 4500,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 12.02.2023 в сумі 500,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 14.02.2023 в сумі 550,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 15.02.2023 в сумі 400,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 15.02.2023 в сумі 800,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 17.02.2023 в сумі 200,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 18.02.2023 в сумі 300,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 18.02.2023 в сумі 100,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 18.02.2023 в сумі 200,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 18.02.2023 в сумі 300,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 19.02.2023 в сумі 100,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 19.02.2023 в сумі 200,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 19.02.2023 в сумі 150,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 19.02.2023 в сумі 500,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 19.02.2023 в сумі 100,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 20.02.2023 в сумі 500,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 28.02.2023 в сумі 600,00 грн.;

- зарахування на платіжну Карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 01.03.2023 в сумі 350,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 02.03.2023 в сумі 400,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 02.03.2023 до 07.03.2023 на сумі 400,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 02.03.2023 в сумі 400,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 03.03.2023 в сумі 300,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 04.03.2023 до 09.03.2023 сумі 550,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 04.03.2023 в сумі 100,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями та довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.17-28, 41-52).

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №206810332 від 10.02.2023 станом на 16.05.2023 розмір заборгованості ОСОБА_1 становив: 31245,15 грн., яка складається з наступного: 12499,76 грн - заборгованість по тілу кредиту та 18745,39 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с.66 - 67).

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року (а.с.93-98).

28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с.98 зворот).

31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу№28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01 (а.с.99-103).

31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року (а.с.104).

31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року (а.с.104 зворот).

31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року (а.с.105).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №229 від 16.05.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 31245,15 грн., яка складається з наступного: 12499,76 грн - заборгованість по тілу кредиту та 18745,39 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с.91 - 92).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №206810332 від 10.02.2023 розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 10.10.2024 становить: 62161,82 грн., яка складається з наступного: 12499,76 грн - заборгованість по кредиту та 49662,06 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с.64 - 65).

10.10.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/1024-01, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на було право грошової вимоги до відповідача в сумі 62161,82 грн (а.с. 85-99).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 10.10.2024 до договору факторингу № 10/1024-01 від 10.10.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 62161,82 грн., яка складається з наступного: 12499,76 грн - заборгованість по кредиту та 49662,06 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с. 83 - 84).

15.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 15/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №206810332 від 10.02.2023 (а.с.73, 76-81).

Відповідно до Реєстру боржників б/н за договором факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 62161,82 грн., яка складається з наступного: 12499,76 грн - заборгованість по кредиту та 49662,06 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с.74 - 75).

В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №206810332 від 10.02.2023 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача.

Згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №206810332 від 10.02.2023 розмір заборгованості останнього становить: 62161,82 грн., яка складається з наступного: 12499,76 грн - заборгованість по кредиту та 49662,06 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с.63).

Витребуваною судом інформацією з АБ "Укргазбанк" підтверджується, що 07.09.2021 на ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок НОМЕР_3 та емітовано картку НОМЕР_4 . Фінансовий номер телефону за даною карткою - НОМЕР_5 .

Випискою з особового рахунку за період з 10.02.223 по 09.03.2023 підтверджується зарахування коштів:

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 10.02.2023 в сумі 4500,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 12.02.2023 в сумі 500,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 14.02.2023 в сумі 550,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 15.02.2023 в сумі 400,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 15.02.2023 в сумі 800,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 17.02.2023 в сумі 200,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 18.02.2023 в сумі 300,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 18.02.2023 в сумі 100,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 18.02.2023 в сумі 200,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 18.02.2023 в сумі 300,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 19.02.2023 в сумі 100,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 19.02.2023 в сумі 200,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 19.02.2023 в сумі 150,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 19.02.2023 в сумі 500,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 19.02.2023 в сумі 100,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 20.02.2023 в сумі 500,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 28.02.2023 в сумі 600,00 грн.;

- зарахування на платіжну Карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 01.03.2023 в сумі 350,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 02.03.2023 в сумі 400,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 02.03.2023 до 07.03.2023 на сумі 400,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 02.03.2023 в сумі 400,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 03.03.2023 в сумі 300,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 04.03.2023 до 09.03.2023 сумі 550,00 грн.;

- зарахування на платіжну карту (маска карти) 5355-08XX-XXXX-9873 04.03.2023 в сумі 100,00 грн. (а.с.155-163).

За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша-третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять. Відповідач мав процесуальну можливість надати суду докази на спростування презумпції правомірності кредитного договору №206840332 від 10.02.2023, однак таким правом не скористався.

З долучених позивачем до матеріалів справи копій платіжних доручень та виписки з особового рахунку за кредитним договором №206840332 від 10.02.2023 встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 12500,00 грн.

З постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 слідує, що факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитного договору або визнання його недійсним тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором вказує на визнання наведеного кредитного договору таким, що є укладеним.

Відповідно до наданих розрахунків заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №206840332 від 10.02.2023, проведеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розмір заборгованості станом на 16.05.2023 становив 31245,15 грн., з яких: 12499,76 грн - заборгованість по тілу кредиту та 18745,39 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам. Разом з тим строк кредитування відповідно до договору становив 30 днів, дата повернення кредиту - 12.03.2023.

Доказів того, що позичальник повторно ініціював продовження строку користування кредиту та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, передбаченому договором, матеріали справи не містять.

Не надано й доказів того, що первісний кредитор продовжив строк дії кредиту. Таким чином суд вважає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості зі сплати процентів нарахованих після 12.03.2023 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що проценти підлягають нарахуванню за період з 10.02.2023 до 12.03.2023 в розмірі 7875,00 грн.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за процентами, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Позивачем не надано доказів пролонгації строку кредитування після 12.03.2023 року. Проте, вказана обставина не позбавляє позичальника обов`язку повернути позивачеві фактично отримані ним кредитні кошти та проценти нараховані в межах строку кредитування.

Отже позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме, суд стягує з відповідача заборгованість за кредитним договором №206840332 від 10.02.2023 року в загальному розмірі 20375,00 грн, з яких: 12500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 7875,00 грн - заборгованість по відсоткам.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх сторона уже сплатила чи їх вона ще має сплатити. Такі висновки були зроблені неодноразово Верховним судом у постановах від 03.10.2019 р. (справа №922/445/19), від 09.06.2020 р. (справа №5020-961/2012) та від 02.09.2020 р. (справа №329/766/18).

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору №20/08/25-01 від 20.08.2025 року про надання правничої допомоги, укладеного між ТОВ «ФК Ейс» та АБ «Соломко та партнери», додаткову Угоду №4 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, Протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, Акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року на суму 7000,00 грн (а.с. 130-134).

Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Крім того, відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Загальна ціна позову в даній справі становить 62161,82 гривень, заявлені до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу 7000,00 гривень.

З урахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та ціні позову, передбачає певну частку у співвідношенні до ціни позову чи предмету спору.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, пропорційними будуть витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 2294,40 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 873,00 грн.

Керуючись ст.12-13,76-81,89,211,247,258,263-265,274-275,279,280-282,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» ( місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул.Юрія Поправки, 6, каб.13, ) заборгованість за кредитним договором №206840332 від 10.02.2023 в розмірі 20375,00 грн, з яких: 12500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 7875,00 грн - заборгованість по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» ( місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул.Юрія Поправки, 6, каб.13, ) судовий збір в розмірі 873,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2294,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25 березня 2026 року

Суддя : Т.М. Вдовиченко