Справа № 199/1751/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Мацак А.О., за участі боржника ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника стягувача Біжко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 05 травня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2022 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Подану заяву обґрунтовано тим, що у період із 2012 року по 2015 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбно-сімейних відносинах. За час спільного проживання у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Приблизно з середини 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинили шлюбно-сімейні стосунки та почали проживати окремо. До доньки батько навідувався дуже рідко.

13.05.2021 року заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 199/2092/21) ОСОБА_3 визнано батьком ОСОБА_4 .

26.02.2025 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 199/7398/24) визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з її батьком.

27.05.2022 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 69108723 та встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві керування транспортними засобами, накладено арешт на грошові кошти та майно заявника, накладений штраф у зв`язку з заборгованістю зі сплати аліментів.

З 2005 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку «Д» лікаря-психіатра з діагнозом F20.0 «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний період, параноїдний синдром. Ремісія «В». Неодноразово проходила медикаментозне лікування у закладах надання психіатрічної допомоги, що зокрема підтверджується копією виписки із медичної карти від 19.08.2024 року, наданої ЦЕНТРОМ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ ДИТЯЧОМУ ТА ДОРОСЛОМУ НАСЕЛЕННЮ КНП «КЛШПД» ДМР, копією виписки із медичної карти від 14.02.2024 року, наданої ЦЕНТРОМ № 2 КП «ДБКЛПД» ДОР, копією виписки із медичної карти від 07.04.2025 року, наданої Дніпровським ЦПМСД № 9 ДМР, копією довідки № 1901 від 07.05.2024 р., копією довідки № 1022 від 14.11.2025 р., копією огляду лікаря на МСЕК від 31.03.2025 р., випискою з історії хвороби № 1642/2024, копією виписного епікризу № 528, копією виписного епікризу від 22.11.2022 р., копією рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю № витягу 152/25/3336/І.

Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 22.08.2025 року, складеного КНТ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ" ДОР, наявна у неї психічна патологія вказує на стійке помірне порушення психічних функцій, що призводить до помірного обмеження здатності до спілкування, контролю поведінки, самообслуговування, навчання, трудової діяльності. Потребує медикаментозного лікування, заходів соціального захисту, реабілітаційних заходів. Може виконувати підсобні види праці без роботи у нічні зміни.

Зазначає, що вона є інвалідом третьої групи по загальному захворюванню, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 , виданого 15.10.2025 року. Причиною її інвалідності є тривале психічне захворювання.

З дня народження доньки вона, як і раніше, постійного заробітку не мала, з огляду на її діагноз на постійну роботу вона не знаходила та не могла виконувати у повному обсязі посадові вимоги роботодавців. Також періодично проходила медикаментозне лікування у закладах надання психіатричної допомоги, після яких почувала себе значно краще, але тільки на певний час.

З 19.11.2025 року зареєстрована як безробітна у Дніпровській філії Дніпропетровського ОЦЗ, що підтверджується довідкою. Наразі у рамках виконавчого провадження грошові картки заблоковані, не може користуватися нарахованою пенсією.

На даний час приймати участь у вихованні дитини не має можливості у зв`язку з недопуском батьком та його родичами до доньки, матеріальну допомогу не надає у зв`язку з блокуванням банківських рахунків. Завдяки цим обставинам не може вести повноцінне життя, купувати ліки, одяг, продукти харчування собі та донці. Наголошувала на тому, що вищезазаначені обставини мають вагоме значення для перегляду судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сава О.М. подану заяву підтримали, просили задовольнити з викладених підстав.

Представник стягувача в судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечувала у повному обсязі. Посилалась на те, що в матеріалах справи наявні належні та достовірні докази того, що неповнолітня дитина сторін, на момент розгляду заяви про стягнення аліментів так і станом на сьогодення проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні. Медичні документи, на які посилається у своїй заяві представник боржника, датовані 2024 та 2025 роками та відповідно на момент винесення судового наказу не існували та не могли бути враховані судом під час його ухвалення. Зазначені боржником документи жодним чином не спростовують факт проживання дитини разом з батьком, необхідністю матеріального забезпечення дитини сторін у вигляді аліментів, в тому числі з боку матері, а також не доведеність неможливості матері таке забезпечення здійснювати.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у період із 2012 року по 2015 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбно-сімейних відносинах.

За час спільного проживання у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було надано статус дитини-інваліда віком до 18 років, що підтверджується Медичним висновком №35 від 29.09.2025 року КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9» Дніпровської міської ради.

13.05.2021 року заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 199/2092/21) ОСОБА_3 визнано батьком ОСОБА_4 .

26.02.2025 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 199/7398/24) визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з її батьком.

27.05.2022 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 69108723 та встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві керування транспортними засобами, накладено арешт на грошові кошти та майно заявника, накладений штраф у зв`язку з заборгованістю зі сплати аліментів.

Станом на січень 2026 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за аліментами становить 154 873, 50 грн, про що Амур-Нижньодніпровським відділом ДВС у місті Дніпрі було складено відповідну довідку.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

За ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У частині 1 ст. 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно з п. 4 ч. 1 цієї статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За ч.8 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Отже, судовий наказ про стягнення аліментів, виданий на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України може бути скасований лише у порядку перегляду його за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Отже, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами». Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4ст. 423 ЦПК). Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 127/16321/22 від 10.02.2023 зазначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Нова обставина, що з?явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, відповідно до якого жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Згідно зі статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені статтею 181 СК України.

Видаючи судовий наказ про стягнення аліментів, суд виходив з того, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_3 та перебуває на його утриманні, що не заперечується сторонами.

Медичні документи, на які посилається у своїй заяві, представник боржника датовані 2024 та 2025 роками та відповідно на момент винесення судового наказу не існували та не могли бути враховані судом під час його ухвалення.

Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 22.08.2025 року, складеного КНТ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ" ДОР, наявна у неї психічна патологія вказує на стійке помірне порушення психічних функцій, що призводить до помірного обмеження здатності до спілкування, контролю поведінки, самообслуговування, навчання, трудової діяльності. Потребує медикаментозного лікування, заходів соціального захисту, реабілітаційних заходів. Може виконувати підсобні види праці без роботи у нічні зміни, а отже не позбавлена можливості виконувати рішення суду та сплачувати кошти на утримання дитини.

Частиною першою статті 165 ЦПК України визначено підстави за яких суд відмовляє у видачі судового наказу, а саме: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 2-1) заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Оцінивши надані докази та враховуючи вимоги закону, суд приходить до висновку, що обов`язкову умову для стягнення аліментів на користь батька для утримання неповнолітньої дитини, а саме: факт проживання батька та дитини разом, заявником ОСОБА_3 було доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами під час подання заяви про видачу наказу про стягнення аліментів та стороною боржника зазначений факт не спростовано.

Отже, обставини, на які посилається боржник та її представник, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про зменшення розміру аліментів та не вказують на можливість скасування судового наказу.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 167 ЦПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Із наведеного слідує, що за відсутності підстав для відмови у видачі судового наказу (які визначені у ч. 1 ст. 165 ЦПК України) суд видає судовий наказ.

Приймаючи рішення про видачу судового наказу 05 травня 2022 року суд встановив, що подана заява про видачу судового наказу відповідає вимогам статті 163 ЦПК України, стягувачем заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України та відсутні підстави для відмови у видачі судового наказу визначені статтею 165 ЦПК України.

Положення ч.5 ст.183 СК України гарантують право того з батьків, разом з яким проживає дитина, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Належних доказів, які б вплинули на юридичну оцінку обставин під час винесення судового наказу та які б дали підстави для його скасування, судом не встановлено. Жодна обставина, на яку посилається представник заявника у своїй заяві, не є нововиявленою обставиною.

Таким чином, суду не надано і судом не здобуто конкретних правових доказів, які б давали правові підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Суд вважає, що обставини, на які посилається заявник в своїй заяві про перегляд рішення, не є нововиявленими обставинами в розумінні положень ст. 423 ЦПК України та не спростовують факти, покладені в основу судового наказу.

На підставі вищенаведеного суд прийшов до висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є необґрунтованою.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволені поданої заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.429 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 05 травня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня виготовлення повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 13 березня 2026 року.

Суддя В.В. Руденко