Провадження № 22-ц/812/715/26 Головуючий суду першої інстанції Чернявська Я.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м. Миколаїв Справа № 488/5082/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Коростієнко Н.С.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_2 , на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2026 року, постановлену під головуванням судді Чернявської Я.А., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Корабельного району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник - ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Корабельного району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Вимоги позову обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2011 року. У шлюбі сторони народили доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2011 року відповідач з дитиною не спілкується, її життям не цікавиться матеріального забезпечення не здійснює.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2026 року позов було залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що судом неодноразово призначалися судові засідання, про які позивачка та її представник були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать наявні у справі поштові повідомлення від 28 лютого 2025 року, 07 квітня 2025 року, 13 травня 2025 року, 21 листопада 2025 року, 25 грудня 2025 року листоношою проставлена відмітка про відсутність позивачки (адресата) за місцем проживання. Та поштові повідомлення від 15 вересня 2025 року, 10 жовтня 2025 року, в яких листоношою проставлена відмітка про отримання поштового вкладення позивачкою (адресатом), про що свідчить підпис позивачки ОСОБА_1 .

Крім того, представник позивачки адвокат Петряєв В.В. є користувачем підсистеми «Електронний суд» та має зареєстрований електронний кабінет, через який отримує судові повістки та інші процесуальні документи

Ухвалою від 05 грудня 2024 року клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Петряєва В.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у вказаній цивільній справі було задоволено.

Проте, позивачка та його представник, повідомлені своєчасно та належним чином, у судові засідання по справі неодноразово не з`явилися. Відповідних заяв до суду не надходило.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник Петряєв В.В., подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що 02 грудня 2025 року судове засідання не відбулося по причині відсутності на вказану дату висновку органу опіки та піклування, неявка сторін в засідання на 16 січня 2026 року не є повторною неявкою в судове засідання, а отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Суд першої інстанції залишаючи без розгляду вказану позовну заяву позбавляє можливості заявника захистити порушені законні права та інтереси неповнолітньої дитини.

На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 24 березня 2026 року на електронну адресу апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Петряєв В.В. надіслав заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника. З огляду на приписи частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справи без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до якої судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд перевірив у межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Як встановлено з матеріалів справи судом першої інстанції 29 листопада 2024 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та справа призначена до розгляду в загальному позовному провадженні.

Справа призначалася до розгляду неодноразово та розгляд справи відклався з різних підстав.

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_2 у судові засідання, призначені на 02 грудня 2025 року та 16 січня 2026 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені заздалегідь і належним чином про причини неявки суд не повідомили, жодних заяв до суду не надавали.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 2, 4 статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У частині 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (частина 1 статті 131 ЦПК України).

Згідно з частиною 3 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позов без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Тобто законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони, а тому саме позивач має продемонструвати свій процесуальний інтерес у як найшвидшому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі.

Отже, під час вирішення питання про залишення позову без розгляду правове значення має виключно належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20, від 09 грудня 2021 року у справі № 754/16126/16.

Інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляв адвокат Петряєв В.В.

Два останні судові засідання були призначені в суді першої інстанції на 02 грудня 2025 року та 16 січня 2026 року.

У матеріалах справи наявні докази про повідомлення позивачки та її представника про дату, час і місце розгляду справи на зазначені дні.

Судові повістки на 02 грудня 2025 року та 16 січня 2026 року були надіслані судом першої інстанції на адресу місця проживання ОСОБА_1 , повідомлену нею в позовній заяві, проте повернулися до суду із зазначенням причини повернення: «Адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17, від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14, від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19, від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20.

Представника позивачки адвоката Петряєва В.В. про розгляд справи на 02 грудня 2025 року та 16 січня 2026 року було повідомлено через підсистему «Електронний суд», про що є відповідні відомості в матеріалах справи.

З наведеного можна зробити висновок, що ОСОБА_1 та її представник були належним чином повідомлені про останні два судових засідань, але в судове засідання не з`явилися та будь-яких заяв щодо неявки в судове засідання та розгляду справи без їх участі до суду першої інстанції не надавали, що дає підстави для залишення позову без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що 02 грудня 2025 року судове засідання не відбулося по причині відсутності на вказану дату висновку органу опіки та піклування, а тому неявка сторін в засідання на 16 січня 2026 року не є повторною неявкою в судове засідання, відхиляється судом апеляційної інстанції, оскільки в матеріалах справи наявна довідка секретаря судового засідання за 02 грудня 2025 року зі змісту якої встановлено, що судове засідання у справі не відбулося у зв`язку з неявкою учасників справи. Інших причин, за яких розгляд справи не відбувся матеріали справи не містять. Будь-яких зауважень позивачка та її представник на складений документ суду першої інстанції не надавали.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність її повторної неявки в судове засідання.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 25 березня 2026 року.