Справа №: 398/5396/25
провадження №: 2/398/485/26
РІШЕННЯ

Іменем України

"23" лютого 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Дубровської Н.М.

за участю секретаря судового засідання Тараненко А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Олександрії, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Руссу Надія Олексіївна до Олександрійської міської ради Кіровоградської області, Комунального підприємства «Житлогосп» Олександрійської міської ради про визнання права на реєстрацію місця проживання та укладання Договору найму житла, -

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2025року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області звернулася позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до Олександрійської міської ради Кіровоградської області, Комунального підприємства «Житлогосп» про визнання права на реєстрацію місця проживання та укладення договору найму житла.

В обґрунтування позову вказує, що у згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року вона визнана членом сім`ї наймача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача в особі Олександрійської міської ради Кіровоградської області про реєстрацію місця проживання за наведеною вище адресою та до відповідача в особі КП «Житлогосп» з вимогою про укладання договору найму на житло, але вирішити спірне питання у позасудовому порядку не представилося можливим.

Ухвалою судді від 28 серпня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

17 січня 2026 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області закрито підготовче судове засідання та цивільна справа призначена до судового розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, разом з тим, матеріали справи містять заяву представника, адвоката Руссу Н.О. про розгляд справи беї їх участі та задоволення позовних вимог.

Представник Олександрійської міської ради Кіровоградської області у судове засідання не з`явився, разом з тим, матеріали справи містять заяву про розгляд цивільної справи без участі представника та не заперечення проти задоволення позовних вимог від 15 вересня 2025 року. Разом з тим, відповідачем на адресу суду направлені додаткові пояснення, з яких вбачається, що у позовних вимогах просять відмовити у повному обсязі, з тих підстав, що квартиру АДРЕСА_1 має статус службового житла, що підтверджується ордером № 17 від 29 лютого 1991 року. Таким чином, зміна договору найму іншим родини наймача на службові квартири не розповсюджується, відтак, відсутні підстави для укладання, чи зміни договору житла. Крім того, вказують про те, що відповідач має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та є власником вказаного житлового приміщення.

Представник КП «Житлогосп» у судове засідання не з`явився, згідно заяви від 12 січня 2025 року, просили відмовити у задоволенні позовних вимог та провести розгляд цивільної справи без їх участі.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання членом сім`ї наймача задоволені.

Згідно ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вказаним вище рішенням, яке набрало законної сили 03 червня 2025 року встановлено, що на підставі ордеру Виконавчого комітету міської ради народних депутатів м. Олександрії Кіровоградської області на житлове приміщення № 17 від 28 лютого 1991 року, ОСОБА_2 набув право на зайняття житлового приміщення площею 30, 1 кв.м., що складається з двох кімнат за адресою АДРЕСА_3 на право заняття житлового приміщення житловою площею 19,08 кв.м. для проживання родиною з дружиною ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5 . З рішенням Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 14 січня 2000 року та копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого ВРАГС Олександрійської міської ради , серія НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано. На підставі рішення Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 15 лютого 2000 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 стягнуто аліменти. На підставі рішення Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 19 лютого 2002 року, колишню дружину цивільного чоловіка - ОСОБА_4 визнано такою, яка втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . Рішення Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 24 грудня 2001 року шлюб зареєстрований Олександрійським міськвідділом РАГСу 19.01.2001 року , актовий запис № 17 між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01 червня 2023 року. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 понесла витрати на поховання, що вбачається з довідки № 90 від 12 червня 2023 року ФОП « ОСОБА_7 » та товарного чеку. З акту розпорядження КП «Житлогосп» вбачається, що починаючи з 2004 року в квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації проживала ОСОБА_1 , разом з цивільним чоловіком ОСОБА_2 .. Наведене не спростовується і довідкою КП «Житлогосп» про склад родини. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 у житловому приміщенні, площею 23, 8 кв.м., яке складається з двох кімнат № 303-304, яке належить їй на праві користування на підставі ордеру від 24 лютого 2004 року та надане для проживання позивача та родини, в складі сина ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_9 . Судовим рішенням встановлено, що починаючи з весни 2004 року позивач ОСОБА_1 постійно проживала з цивільним чоловіком ОСОБА_2 , вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет, робили поточний та капітальний ремонт у житловому приміщенні площею 30, 1 кв.м., що складається з двох кімнат за адресою АДРЕСА_3 . Ними придбавалися побутові речі та техніка, що знайшло підтвердження зібраними по справі доказами, фото таблицями та показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .. Після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_1 продовжує проживати та користуватися житловим прииіщеням, утримує його у належному й придатному стані, сплачує комунальні послуги. Наведене підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_10 . ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суду показали, що позивач ОСОБА_1 , починаючи з 2004 року мешкала разом з цивільним чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 . Їх сприймали, як подружжя, вони разом вирішували побутові питання, придбавали речі та техніку. Після смерті чоловіка позивач продовжує утримувати житло, проживати там та сплачувати комунальні послуги. Також судом встановлено, що ОСОБА_1 , з метою оформлення права користування спірною квартирою шляхом визнання її наймачем звернулася із заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого /зареєстрованого місця проживання (перебування) від 27 березня 2024 року. Листом Олександрійської міської ради Кіровоградської області за № 1523/28/16 від 27 березня 2024 року, управлінням дозвільно - погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради відмовлено у реєстрації місця проживання з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання.

Судом встановлено, що після ухвалення вказаного вище рішення, яке набрало законної сили 03 червня 2025 року , позивач ОСОБА_1 звернулася до начальника управляння дозвільно - погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого зареєстрованого місця проживання (перебування) від 19 серпня 2025 року.

Листом КП «Житлогосп» Олександрійської міської ради за № 974 від 22 серпня 2025 року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено в укладенні договору найму житлового приміщення з тих підстав, що квартира має статус службового житла.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 65 ЖК України особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Відповідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Обов`язковість для сторін положень актів законодавства, що випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами, означає, що в такому разі йдеться про імперативні норми, передбачені законодавством. Як відомо, імперативна норма встановлює правила, які не можуть бути змінені сторонами в договорі.

Між тим, особливістю житлових відносин, що виникли між сторонами, є те, що договір найму житлового приміщення в державному і комунальному житловому фонді укладається на основі Типового договору найму жилого приміщення, який затверджений Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що встановлені в судовому засіданні факти дають підстави вважати, що позивач правомірно набула право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно із Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до розділу ІІ Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077 для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: - письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5); - документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; - квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; - талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

Документи, зокрема, що підтверджують: - право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру; - право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи (додаток 6), копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 року N 574 «Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 року за N 84/20397;

Як підтверджують наявні матеріали справи позивач не має підтверджуючого документа, що дає право на проживання в житлі, однак судом встановлено її права на користування житлом.

Як вказано судом вище, і встановлено рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року, яке набрало законної сиди 03 червня 2025 року, позивач ОСОБА_1 за період з 2004 року до сьогодні проживає у спірній квартирі оплачує житлово-комунальні послуги, утримує майно в належному стані.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Оскільки, позивач проживає у квартирі з 2004 року та утримує її, з метою захисту прав і інтересів позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, як з квартиронаймачем.

Щодо вимоги позивача про реєстрацію місця проживання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

У даному випадку, позивач проживає у квартири АДРЕСА_1 з 2004 року, проте по сьогодні в неї відсутня реєстрація місця проживання за цією адресою.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку що позивач ОСОБА_1 має право бути зареєстрованою за місцем фактичного проживання у квартири АДРЕСА_1 .

Отже, суд дійшов висновку, що встановлені в судовому засіданні обставини підтверджують правомірність набуття позивачем права користування квартирою. Позивач набула всі права та обов`язки, які випливають із договору найму житлового приміщення. Тому її вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 247, 258, 259, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Руссу Надія Олексіївна до Олександрійської міської ради Кіровоградської області, Комунального підприємства «Житлогосп» Олександрійської міської ради про визнання права на реєстрацію місця проживання та укладання Договору найму житла - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на реєстрацію місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право на укладання Договору найму квартири АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його складення до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М.Дубровська