Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі Правник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаїв в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

третя особа: Служба у справах дітей Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області,

про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про позбавлення останнього батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позову позивач вказує, що між нею та відповідачем 06.12.2011 року рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області було розірвано шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу відповідач протягом декількох років не проявляв інтересу до дитини, останні 6-7 років з ним взагалі не відбувалось спілкування з дитиною та його місцезнаходження позивачу невідоме. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не проявляє ініціативи та не піклується про фізичний й духовний розвиток сина, не приймає участі у його утриманні. Більше того, відповідач не забезпечує відпочинок та оздоровлення дитини. Фактично ОСОБА_3 повністю знаходиться на утриманні позивача. З початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, позивач жодного разу не поцікавився життям та безпекою дитини.

Представник позивача надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

21.06.2024р. та 21.05.2025р. відповідач ОСОБА_2 особисто через канцелярію суду надав заяви, в яких зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Просив розглядати справу за його відсутності.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, у судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву, в якій просив справу слухати без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17.01.2024 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади від 16 квітня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06.12.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно копії рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.02.2013 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі розміром 400 грн. щомісячно з 13.12.2012 року і до його повноліття.

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 07.04.2022р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), встановлено, що 06.04.2022р. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали шлюб за актовим записом №200 та після реєстрації вказаного шлюбу прізвища останніх не змінювались.

Відповідно до Довідки командира військової частини НОМЕР_3 від 12 квітня 2024 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині.

Згідно службової характеристики сержант ОСОБА_1 за час служби у військовій частині НОМЕР_3 остання зарекомендувала себе з позитивної сторони. Посадові обов`язки виконує у повному обсязі. Має хорошу професійну підготовку, дисциплінована, сумлінно виконує службовий обов`язок.

Судом досліджено копію характеристики учня 7 класу Веснянського ліцею з початковою школою та гімназією Веснянської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, згідно якої встановлено, що ОСОБА_3 народився і проживає у с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області разом із мамою ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_5 . З лютого 2022 року по теперішній час проживає у с. Весняне разом із бабусею, оскільки мати та вітчим є військовослужбовцями за контрактом та приймають участь у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф. При цьому матір постійно перебуває на зв`язку із дитиною та класним керівником. Систематично приїжджає до дитини та повністю забезпечує родину матеріально. Інформацією щодо інших родичів учня педагогічний колектив не володіє, рідного батька чи родичів з його боку ніколи не бачили, від дитини про них не чули. ОСОБА_3 зарекомендував себе як старанний, працелюбний, уважний, дисциплінований учень. Має навчальні досягнення високого та достатнього рівня. Розумовий і фізичний розвиток відповідає віковим особливостям дитини. Мати та бабуся приймають активну участь у шкільному та позашкільному житті дитини, приділяють належну увагу його вихованню.

Судом досліджено копію Характеристики, виданої сільським головою Веснянської сільської ради Миколаївської району Миколаївської області від 29.04.2024р. за №180-09.07-24, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом останніх двох років за вказаною адресою не мешкає. За час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе наступним чином: громадський порядок не порушувала, конфліктних ситуацій з сусідами та жителями сусідніх будинків зафіксовано не було. Заяви та скарги щодо останньої до сільської ради не надходили. Компрометуючими матеріалами щодо зазначеної особи сільська рада не володіє.

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 17.12.2024 року №220 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З висновку вбачається, що батько дитини ОСОБА_2 за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона є матір`ю ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_3 . Втрьох проживають у селищі Весняне. З початку повномасштабного вторгнення доглядає за онуком, який мешкає із нею, оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом та перебуває у зоні проведення бойових дій. Однак матір повністю матеріально утримує сім`ю, за першої можливості приїжджає та проводить час із сином, їздять на відпочинок. ОСОБА_2 являється їй колишнім зятем. Розлучився із донькою, коли ОСОБА_6 був 1 рік. Після розлучення останній може декілька разів випадково бачився з дитиною на вулиці. Спілкування як батька з сином не було. В подальшому ОСОБА_2 взагалі самоусунувся від виховання чи матеріальної підтримки дитини, не проявляв жодної ініціативи у комунікації. Навіть не цікавиться життям та безпекою сина, хоча повинен знати, що ОСОБА_1 проходить військову службу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що ОСОБА_2 особисто не знає. ОСОБА_1 була його колишньою колегою та товаришем протягом багатьох років - разом працювали у колонії з 2015 по 2018 роки. ОСОБА_8 знає її сина - ОСОБА_6 , який не проявляв бажання спілкування з рідним батьком. Під час спілкування ОСОБА_1 жалілася, що батько дитини ніяким чином не приймає участі у вихованні та розвитку сина, фінансово не допомагає. Вихованням ОСОБА_6 наразі займається бабуся, тому що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та матеріально утримує сім`ю, при цьому постійно знаходить змогу зустрічатися із сином. Навіть з початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_2 не цікавився життям та здоров`ям дитини.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив суду, що відповідач є його батьком. Він з ним не спілкується, бачив його останній раз років 7 тому назад. До батька він відноситься нейтрально. ОСОБА_3 пояснив, що його утримує мати, проживають вони також з бабусею. Вважає, що батька необхідно позбавити батьківських прав, оскільки він з ним контакт не підтримує. Батько до нього не приходить, його життям не цікавиться.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина 1 статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконує батьківські обов`язки по вихованню, піклуванню та утриманню свого сина ОСОБА_3 .

З долученого до матеріалів справи висновку органу опіки підтверджується, що відповідач протягом тривалого часу не піклується про свою дитину, не цікавиться її життям, участі у її вихованні не приймає.

Водночас із матеріалів справи вбачається, що поведінка відповідача загалом свідчить про його чітко виражене небажання як батька брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, відсутність його спроможності та волевиявлення виконувати свої природні батьківські обов`язки.

За такого, з метою захисту законних прав та інтересів неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно його сина, ОСОБА_3 .

У відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно його сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя