Справа № 489/9333/25
Провадження № 2/489/459/26
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2026 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

В листопаді 2025 року ОСОБА_1 вернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду.

Свої вимоги мотивувала тим, що її мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді кв. АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 заповіт на випадок своєї смерті не залишила, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті, інші особи із заявами про прийняття спадщини не звертались. Однак при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки пропущено встановлений діючим законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з об`єктивних та незалежних від неї причин 15.03.2022 вона була змушена із своєю неповнолітньою дитиною виїхати до безпечного місця за кордон, через повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України та постійні ракетні обстріли м. Миколаєва. Також вважала, що оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , не має значення, коли саме вона звернеться до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 звернулась із даним позовом до суду.

Відповідно до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; витребувано у ПН ММНО Ємельянової О.В. витяг зі спадкового реєстру щодо заведення/незаведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.12.2025 витребувані відомості надійшли на адресу суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, від неї 17.03.2026 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Від нього 05.12.2025 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 її матір`ю є ОСОБА_2 (а.с. 7).

17.11.1990 ОСОБА_3 уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_4 », та в подальшому 19.06.1998 повторно уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с. 8, 9).

Згідно договору купівлі-продажу від 20.07.2009, посвідченого ПН ММНО Полонкою Ю.С., ОСОБА_2 купила кв. АДРЕСА_1 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві власності кв. АДРЕСА_1 .

Згідно повідомлення ПН ММНО Ємельянової О.В. спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена не була у зв`язку із пропуском спадкоємцем строку, встановленого законодавством для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з об`єктивних та незалежних від неї причин 15.03.2022 вона була змушена із своєю неповнолітньою дитиною виїхати до безпечного місця за кордон, через повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України та постійні ракетні обстріли м. Миколаєва. Факт перебування її за кордоном в період з 15.03.2022 по 23.09.2025 підтверджується відмітками про перетин нею державного кордону а паспорті громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 15-16). Після повернення з-за кордону позивач невідкладно звернулась із заявою про прийняття спадщини до ПН ММНО Ємельянової О.В., проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку.

04.11.2025 ПН ММНО Ємельяновою О.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , оскільки нотаріусом було виявлено порушення строків для прийняття спадщини спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до статей 1220-1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до пп. 1.1-1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно із статтями 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

Відповідно до статті 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила цієї норми застосовуються, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Закон не містить переліку таких причин, тому обставини, на які посилається позивач, оцінюються судом з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та наданих ними доказів.

Окрім спеціальних норм спадкового права, які регулюють питання строку для прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК), при вирішенні справ цієї категорії суд також має враховувати загальні засади цивільного судочинства та європейські стандарти щодо захисту права власності, в тому числі принцип пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, дотримання якого є необхідним за положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, запроваджене статтею 8 Конституції України та статтею 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності».

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», пункт 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 47).

Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання.

Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги.

Отже, в даній справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове майно.

Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не в повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що нею було пропущено строк для прийняття спадщини через сукупність вищеперелічених поважних та непереборних причин; інші особи, окрім нею, із заявами про прийняття спадщини після смерті її матері не звертались.

За такого, виходячи з принципу справедливості, при всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи об`єктивні та непереборні причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку про поважність підстав для пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, обґрунтованість позову та надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини, що відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Оскільки позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства суд вважає за можливе витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці після набрання цим рішенням законної сили.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Миколаївська міська рада, , адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повний текст рішення складено 18.03.2026.

Суддя Г.А. Микульшина