Справа №463/186/25
Провадження №2/463/161/26
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

24 березня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Енергія» про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Енергія» солідарно на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 17 червня 2024 року в сумі 1705000 (один мільйон сімсот п`ять тисяч) гривень, судового збору за подання позовної заяви в сумі 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень та за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Матеріали позову були подані до Личаківського районного суду м. Львова 9 січня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 10 січня 2025 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розпочато в такій підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 20 лютого 2025 року.

Окрім того 9 січня 2025 року до суду разом з матеріалами позову надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 10 січня 2025 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково та в порядку забезпечення позову: накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а саме: на частку (корпоративні права) у Товаристві з обмеженою відповідальністю «АВС 2017» (місцезнаходження: вулиця У.Самчука, будинок 16, місто Львів, Львівський район, Львівська область, 79011; ідентифікаційний код юридичної особи: 40779880), у розмірі 40% статутного капіталу, номінальною вартістю 12913600 гривень, в межах розміру заборгованості за договором позики від 17 червня 2024 року в сумі 1705000 (один мільйон сімсот п`ять тисяч) гривень; накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, що належить на праві власності ТОВ «Львів-Енергія», а саме: будівлю, загальною площею 1896,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в межах розміру заборгованості за договором позики від 17 червня 2024 року в сумі 1705000 (один мільйон сімсот п`ять тисяч) гривень.

В підготовчому засіданні 20 лютого 2025 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з першою неявкою у таке учасників справи.

В підготовчому засіданні 3 квітня 2025 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою у таке всіх учасників справи та надходженням клопотання представника позивача про відкладення розгляду.

В підготовчому засіданні 16 травня 2025 року розгляд справи знову було відкладено у зв`язку з неявкою у таке всіх учасників справи та неповідомленням про причини неявки.

В підготовче засідання 24 червня 2025 року позивач не з`явилась, представник позивача адвокат Бочуляк Ю.Т., що діє на підставі ордеру серії ВС №1339333 від 17 січня 2025 року, подав 23 червня 2025 року до суду заяву про відкладення розгляду, однак пізніше того ж дня 23 червня 2025 року подав до суду заяву про проведення підготовчого засідання без участі позивача та його представника, згідно з якою заперечень щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у них немає.

Ухвалою суду від 24 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 24 липня 2025 року.

Водночас, 24 липня 2025 року на електронну адресу суду через систему представник позивача Бочуляк Ю.Т. скерував клопотання від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Львів-Енергія» про зупинення провадження у справі на час проведення медіації на дев`яносто днів з дня постановлення судом ухвали про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що сторони у спорі виявили взаємну та добровільну згодою на участь у медіації з метою врегулювання даного спору. Водночас, оскільки вказане клопотання було підписано лише електронним підписом представника позивача та згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації, судом вказане клопотання не розглядалось.

В судовому засіданні 24 липня 2025 року у зв`язку з клопотанням представника позивача розгляд справи було відкладено, з врахуванням терміну перебування головуючого судді у відпустці, на 16 жовтня 2025 року.

В судовому засіданні 16 жовтня 2025 рокурозгляд справи знову було відкладено у зв`язку з неявкою у таке всіх учасників справи та надходженням клопотання представника позивача про відкладення розгляду.

В судовому засіданні 19 грудня 2025 року представник позивача Бочуляк Ю.Т. повторно подав клопотання від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Львів-Енергія» про зупинення провадження у справі, підписане ним, як представником ОСОБА_1 , та відповідачем Мудь Н.Я., яка діє від власного імені та як представник - директор ТОВ «Львів-Енергія», в порядку самопредставництва юридичної особи. Протокольною ухвалою судового засідання 19 грудня 2025 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Надалі у вказаному судовому засіданні було оголошено перерву.

В судовому засіданні 27 січня 2026 року в розгляді справи було оголошено перерву у зв`язку з неявкою відповідачів.

В наступному судовому засіданні 24 лютого 2026 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою у таке всіх учасників справи, в тому числі першою неявкою у таке позивача та її представника.

Водночас, в судове засідання 24 березня 2026 року позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилась, явку свого представника не забезпечила, про причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи, чи будь яких інших клопотань до суду не подала.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, в таке 24 березня 2026 року також не з`явилась, про причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших клопотань чи заяв по суті справи до суду не подали.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частинами 1, 5 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

А частиною 1 ст. 64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

При цьому згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, таку неодноразово було призначено судом до розгляду в судових засіданнях, в які здійснювався виклик учасників справи, зокрема відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України 27 січня 2026 року було повідомлено представника позивача під розписку про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 24лютого 2026 року, а також 24 лютого 2026 року скеровано учасникам справи, в тому числі позивачу та її представнику судові повістки про виклик у судове засідання на 24 березня 2026 року, зокрема представником позивача ОСОБА_3 було отримано таку в електронний кабінет 25 лютого 2026 року. Водночас позивач не з`явилась в останній два судові засідання та явку представника не забезпечила, та про причини неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності не подала, поданого позову не підтримала. Відтак з наведеного вбачається, що позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилась в дане судове засідання.

В своєму рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі №1-9/2011 Конституційний Суд України зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 ЦПК України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

При цьому відповідно до ч. 1 вказаної статті Кодексу учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

А частиною 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Зловживаючи процесуальними правами, особа може вдатися до дезінформації суду. Мова йде про неповідомлення суду відомостей, які мають значення для справи, введення суду в оману, свідоме викривлення фактів у заяві (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»). Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

«Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій» (окрема думка судді Валентини Сімоненко щодо постанови ВС від 2 жовтня 2019 року у справі №750/3021/18).

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Оскільки жодних підтверджуючих доказів про неможливість з`явитись в судове засідання стороною позивача не представлено, клопотання про відкладення розгляду справи позивачем не подано, відтак суд не вбачає жодних обставин, які б перешкоджали позивачу чи її представнику з`явитись в судове засідання та вжити заходів щодо участі у розгляді даної справи. Окрім того, ухилення позивача від участі в судовому розгляді поданого нею ж позову порушує права іншої сторони.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» він зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відтак згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача (представника позивача) і у разі повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведене кореспондується із правовими висновками, викладеними ряді у постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, зокрема у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, у справі № 658/1141/18 від 21 вересня 2020 року.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач відповідно до положень ЦПК України про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку, з моменту пред`явлення позову до суду зобов`язана була цікавитись розглядом такого та проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи, однак в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, відтак суд приходить до висновку, що позов слід залишити без розгляду.

Окрім того ч. 9 ст. 158 ЦПК України визначено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Так встановлено, що ухвалою суду від 10 січня 2025 року у справі №463/186/25, провадження №2-з/463/2/25, заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково та в порядку забезпечення позову: накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а саме: на частку (корпоративні права) у Товаристві з обмеженою відповідальністю «АВС 2017» (місцезнаходження: вулиця У.Самчука, будинок 16, місто Львів, Львівський район, Львівська область, 79011; ідентифікаційний код юридичної особи: 40779880), у розмірі 40% статутного капіталу, номінальною вартістю 12913600 гривень, в межах розміру заборгованості за договором позики від 17 червня 2024 року в сумі 1705000 (один мільйон сімсот п`ять тисяч) гривень; накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, що належить на праві власності ТОВ «Львів-Енергія», а саме: будівлю, загальною площею 1896,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в межах розміру заборгованості за договором позики від 17 червня 2024 року в сумі 1705000 (один мільйон сімсот п`ять тисяч) гривень.

Відтак, оскільки суд прийшов до висновку про залишення позову без розгляду, вжиті вказаною вище ухвалою заходи забезпечення позову слід скасувати.

З врахування наведеного та керуючись ст.ст. 44, 58, 60, 128, 131, 158, 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

постановив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Енергія» про стягнення заборгованості за договором позики залишити без розгляду.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 10 січня 2025 року у справі №463/186/25, провадження №2-з/463/2/25, якою в порядку забезпечення позову: накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а саме: на частку (корпоративні права) у Товаристві з обмеженою відповідальністю «АВС 2017» (місцезнаходження: вулиця У.Самчука, будинок 16, місто Львів, Львівський район, Львівська область, 79011; ідентифікаційний код юридичної особи: 40779880), у розмірі 40% статутного капіталу, номінальною вартістю 12913600 гривень, в межах розміру заборгованості за договором позики від 17 червня 2024 року в сумі 1705000 (один мільйон сімсот п`ять тисяч) гривень; накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Львів-Енергія», а саме: будівлю, загальною площею 1896,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в межах розміру заборгованості за договором позики від 17 червня 2024 року в сумі 1705000 (один мільйон сімсот п`ять тисяч) гривень - скасувати.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львів-Енергія», місцезнаходження: 79011, м. Львів, вул. У.Самчука, 16, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41214956.

Суддя: Стрепко Н.Л.