Справа № 286/4176/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л. ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №010/61178/82/450856 від 29.08.2018 в сумі 20 765 грн. 02 коп., з них: 13 459 грн. 56 коп. заборгованості за тілом кредиту, 7 305 грн. 46 коп. заборгованості за процентами, а також судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. 00 коп., мотивуючи тим, що 29.08.2018 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено заяву про надання кредиту «кредитна картка» №010/61178/82/450856, відповідно до умов якої відповідачу відкрито рахунок та надано кредит. Відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав свого зобов`язання, не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору на повернення отриманих коштів і не сплачував процентів за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором, що становить вищевказану суму.

13.04.2023 АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір відступлення права вимоги №114/2-58. Згідно вказаного договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Райффайзен Банк», включно і до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесло товариство, становить: 2422 грн. 40 коп. - сплата судового збору та 8000 грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу.

Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзиву на позов відповідачем до суду не надано, хоча своєчасно та належним чином останній був повідомлений про відкриття провадження у справі з роз`ясненням прав на подання відзиву на позов, що підтверджується поштовим повідомленням та оголошенням про відкриття провадження та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на офіційному веб-сайті судової влади України.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 29.08.2018 АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , тобто відповідач, підписали (уклали) заяву про надання кредиту «Кредитна картка» №010/61178/82/450856 до договору банківського обслуговування.

Відповідно до ч. 1 вказаної заяви «Умови кредитування» кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за кредитним рахунком або шляхом договірного списання банком коштів кредиту з карткового рахунку у випадках, визначених договором.

Максимальний ліміт кредиту складає 300 000 грн., в межах якого встановлюється поточний ліміт кредиту. Розмір поточного ліміту на дату підписання заяви становить 10 000 грн.; строк кредиту 48 місяців, що починається з 29.08.2018 та закінчується 29.08.2022; проценти за користування кредитом, в т. ч. за користування недозволеним овердрафтом 45% річних (а. с. 5-7).

В ч. 2 заяви «Порядок встановлення, тимчасового блокування та скасування поточного ліміту кредиту» зазначено, що поточний ліміт встановлюється банком щомісяця та діє в межах календарного місяця, в якому він вставновлений. Поточний ліміт вставновлюється в перший день кожного періоду. Розмір поточного ліміту не може перевищувати розміру максимального ліміту та одночасно не може перевищувати більше ніж на тисячу відсотків та бути меншим більше ніж на сто відсотків розміру поточного ліміту в попередньому періоді. Банк повідомляє клієнта про розмір поточного ліміту в наступному періоді направленням СМС-повідомлення на номер телефону, що наданий клієнтом при підписанні заяви або інший номер телефону, що наданий клієнтом в процесі обслуговування, за сім календарних днів до початку наступного періоду. Якщо банк не направив клієнта СМС-повідомлення, розмір поточного ліміту на наступний період дорівнює розміру поточного ліміту, встановленого в попередньому періоді.

Копія кредитної картки (заява на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка») від 29.08.2018 свідчить, що ОСОБА_1 просив встановити ліміт кредитування до поточного рахунку (згідно заяви про надання кредиту «Кредитна картка» №010/61178/82/450856 до договору банківського обслуговування) в сумі 10 000 грн. зі строком кредитування 48 місяців (а. с. 7+(зворот)-8).

Також, 29.08.2018 відповідачем був підписаний Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування «Кредитна картка» з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості в рамках кредитування «Кредитна картка» для споживача, порядок повернення кредиту в рамках кредитування «Кредитна картка» та інші умови (а.с.9-10).

Копія виписки по рахунку клієнта ОСОБА_1 свідчить про здійснення 14.04.2023 корекції рахунку по кредиту, відповідно до якої сума у валюті транзакції становить 13 459 грн. 56 коп. (а. с. 11-15).

Відтак, є доведеним, що між сторонами було укладено вищевказаний кредитний договір.

13.04.2023 між АТ «Райффайзен Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №114/2-58 (а. с. 28-32), відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (Портфель Заборгованості).

Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в Додатку №1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.

Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває права грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами.

Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього відступлення. Загальний розмір прав вимоги, що відступається згідно попереднього реєстру боржників становить 336 533 872 грн. 91 коп. (п. п. 2.1., 2.3. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору загальна вартість прав вимоги за договором (ціна договору) становить 12 720 706 грн. 62 коп..

Копія витягу з реєстру боржників від 18.04.2023 до договору відступлення права вимоги №114/2-58 від 13.04.2023 свідчить, що у реєстрі боржників під №1809 значиться ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №010/61178/82/450856 від 29.08.2018. Загальна сума заборгованості становить 20 765 грн. 02 коп., із них: 13 459 грн. 56 коп. заборгованості за основною сумою боргу та 7 305 грн. 46 коп. заборгованості за відсотками (а. с. 32+(зворот)).

Копія платіжної інструкції №71034 від 13.04.2023 підтверджує факт перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» на рахунок АТ «Райффайзен Банк» 12 720 706 грн. 62 коп.. Призначення платежу: плата за відступлення права вимоги згідно договору відступлення права вимоги №114/2-58 від 13.04.2023 (а. с. 33).

Розрахунок заборгованості до договору №010/61178/82/450856 від 29.08.2018 свідчить, що заборгованість по вказаному кредитному договору виведено в сумі 20 765 грн. 02 коп., із них: 13 459 грн. 56 коп. заборгованості за дозволеним овердрафтом та 7 305 грн. 46 коп. заборгованості за відсотками (а. с. 24+(зворот)-25).

За таких обставин, оскільки, відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення суми кредитної заборгованості по кредитному договору №010/61178/82/450856 від 29.08.2018 в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з нього суму заборгованості.

Частинами 1-2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч.48 постанови від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц.

Судом при дослідженні письмових доказів встановлено, що 01.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», в особі адвоката, керуючого партнера Усенко Михайла Ігоровича, було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №0107, відповідно до умов якого клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта в усіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта. Порядок розрахунків та інші аспекти виконання договору визначаються Додатком №1 до договору (а. с. 36).

10.11.2025 між адвокатським об`єднанням «Апологет», в особі адвоката, керуючого партнера Усенка Михайла Ігоровича, та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено акт №1288 наданих послуг (правової (правничої) допомоги), підписанням якого сторони підтверджують факт надання адвокатським об`єднанням та прийняття клієнтом послуг відповідно до положень укладеного ними договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025. Виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послуги згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025: боржник ОСОБА_1 , кредитний договір: №010/61178/82/450856. Сума наданих послуг відповідно до договору складає 8000 грн. (а. с. 36+(зворот)).

Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі №160/6899/20 зазначив про те, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04), заявник має право на відшкодування витрат у розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений (справа "Немайстер проти Австрії), у рішенні "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Завданням суду при розгляді справи не є оцінка вищевказаних причин чи підстав, чи оцінка якості роботи адвоката, а є визначення обґрунтованого і адекватного розміру грошової суми, що підлягає стягненню з позивача за надані відповідачу послуги.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним.

Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, враховуючи характер та обсяги виконаної адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд приходить до висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 3500 грн. 00 коп..

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. в дохід держави, (із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі), який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» (), що знаходиться за адресою: вул. Смаль-Стоцького, 1, 28-й корпус, 4-й поверх), заборгованість за кредитним договором №010/61178/82/450856 від 29.08.2018 в сумі 20 765 грн. 02 коп., із них: 13 459 грн. 56 коп. заборгованості за тілом кредиту, 7 305 грн. 46 коп. заборгованості за відсотками, а також витрати на правову допомогу в сумі 3500 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп..

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець