Справа № 650/6080/24
провадження № 2/650/344/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сікори О.О.,

за участю секретаря Завістовської Л.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банка «УКРГАЗБАНК» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) заборгованість за Кредитним договором № 12/6 від 18.06.2008 року та Договором застави № 12/6 (транспортних засобів) від 18.06.2008 року, посвідченого Воєводиною Н.М., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1422, яка станом на 03.11.2024 року складає 8 239 (Вісім тисяч двісті тридцять дев`ять) доларів США 95 центів та 1 005 (Одна тисяча п`ять) гривень 81 копійка, в т.ч. заборгованість по кредиту прострочена 6 834,08 доларів США, процентів за користування кредитними коштами 339,80 доларів США, пені, згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 06.04.2009 року по справі № 2-2313/09 - 606,91 грн., сума 3 % річних, нарахованих в період з 13.03.2017 року по 23.02.2022 року в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату кредиту та процентів, стягнутих за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 06.04.2009 року по справі № 2-2313/09 1 066,07 доларів США, сума 3 % річних, нарахованих в період з 13.03.2017 року по 23.02.2022 року в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату пені, стягнутої за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 06.04.2009 року по справі № 2-2313/09 90,19 грн., сума індексу, нарахованої в період з 13.03.2017 року по 23.02.2022 року в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату пені, стягнутої за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 06.04.2009 року по справі № 2-2313/09 308,71 грн. шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки FORD моделі TRANSIT, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2 , колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_3 (державний номер на момент передачі в заставу АБ «УКРГАЗБАНК») (реєстраційний номер станом на січень 2022 року НОМЕР_4 ), зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 ), шляхом продажу предмета застави на публічних торгах з початковою ціною предмету застави, визначеною суб`єктом оціночної діяльності в рамках виконавчого провадження.

Щодо судових витрат представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) понесені витрати судового збору у розмірі 4 125,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 18 червня 2008 року ОСОБА_2 , який у подальшому змінив прізвище на ОСОБА_3 , уклав з АБ «УКРГАЗБАНК» кредитний договір № 12/6, за яким отримав кредит у сумі 12 624,00 доларів США на строк до 17 червня 2011 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,8 % річних. Виконання зобов`язань за цим договором було забезпечено заставою автомобіля FORD TRANSIT 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2 , колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на підставі договору застави № 12/6 від 18 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1422, про що до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про обтяження за витягом від 19 січня 2009 року № 22314132, а надалі внесено зміни до запису згідно витягів від 28 серпня 2015 року № 47738473 та від 22 липня 2020 року № 67042722. Строк дії запису про обтяження визначено до 22 липня 2025 року.

Через прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором банк звернувся до суду, і рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 6 квітня 2009 року у справі № 2-2313/09 з позичальника стягнуто заборгованість станом на 28 січня 2009 року у розмірі 13 335,00 доларів США, з яких 12 273,00 доларів США - заборгованість за тілом кредиту та 1 062,00 доларів США - заборгованість за процентами, а також 606,91 грн пені, з яких 462,15 грн - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та 144,76 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів. Цим же рішенням звернуто стягнення на предмет застави - вказаний автомобіль. Рішення набрало законної сили 17 квітня 2009 року, банком отримано виконавчий лист.

Виконавчий документ неодноразово пред`являвся до примусового виконання, відкривалися та завершувалися виконавчі провадження, зокрема ВП № 17631292, № 38132181, № 44343565, № 46496419, № 49686684, № 51765307, № 57805533, а також ВП № 65946810, відкритий 2 липня 2021 року, який, за твердженням банку, триває.

Станом на дату звернення до суду рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 6 квітня 2009 року не виконано, а за даними виписок по рахунках загальна сума боргу позичальника перед банком становить 7 173,88 доларів США, у тому числі 6 834,08 доларів США - заборгованість за тілом кредиту та 339,80 доларів США - заборгованість за процентами, а також 606,91 грн пені, стягнутої рішенням суду.

На підставі частини другої статті 625 ЦК України банк нарахував 3 % річних та інфляційні втрати у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, визначеного рішенням суду. За розрахунком банку станом на 3 листопада 2024 року сума таких нарахувань становить 1 066,07 доларів США 3 % річних за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за період з 13 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, а також 398,90 грн, з яких 90,19 грн - 3 % річних за несвоєчасну сплату пені та 308,71 грн - інфляційні втрати, нараховані на пеню за той самий період.

Також зазначено, що у січні 2022 року банку стало відомо, що заставний автомобіль перебуває у власності ОСОБА_1 , при цьому банк згоди на відчуження предмета застави без збереження обтяження не надавав. Зареєстроване обтяження, на переконання банку, зберігає чинність для нового власника, а банк має пріоритетне право задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави.

З урахуванням наведеного банк вважає, що загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню за рахунок предмета застави, станом на 3 листопада 2024 року становить 8 239,95 доларів США та 1 005,81 грн, у тому числі 6 834,08 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, 339,80 доларів США процентів за користування кредитом, 606,91 грн пені за рішенням суду, 1 066,07 доларів США 3 % річних за прострочення сплати кредиту та процентів, 90,19 грн 3 % річних за прострочення сплати пені та 308,71 грн інфляційних втрат, нарахованих на пеню. Позовні вимоги обґрунтовано необхідністю звернення стягнення на предмет застави - автомобіль FORD TRANSIT 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2 , який на час звернення перебуває у власності відповідача, шляхом його продажу на публічних торгах з початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності в межах виконавчого провадження.

У поясненнях, поданих відповідачем 13 червня 2025 року, останній зазначив, що позивач обґрунтовує позов вимогою про звернення стягнення на автомобіль FORD TRANSIT 2003 року випуску, VIN НОМЕР_5 , як на предмет застави за кредитним договором № 12/6 від 18 червня 2008 року, укладеним між банком та ОСОБА_4 .

Водночас відповідач пояснив, що дійсно раніше був власником зазначеного транспортного засобу, однак у 2024 році відчужив його шляхом укладення договору комісії від 18 квітня 2024 року № 6567/24/1/003814 з ПП «Автотрейдінг-Волинь». За умовами цього договору комісіонер у подальшому уклав договір купівлі-продажу автомобіля з іншим покупцем, у зв`язку з чим право власності на вказаний транспортний засіб перейшло до третьої особи.

Відповідач наголосив, що станом на дату подання додаткових пояснень він не є власником автомобіля FORD TRANSIT, який зазначений у позовній заяві. На підтвердження цього він послався на витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до якого за ним зареєстрований лише один транспортний засіб - RENAULT KANGOO 2011 року випуску.

Також відповідач зазначив, що він не є боржником, поручителем чи заставодавцем за кредитним договором, укладеним між позивачем та ОСОБА_4 , а відтак не є стороною відповідного кредитного зобов`язання. З огляду на це, на його думку, звернення стягнення на спірний автомобіль щодо нього є юридично безпідставним, оскільки предмет, на який позивач просить звернути стягнення, йому не належить.

У підсумку відповідач зазначив, що позовні вимоги не підтверджені належними доказами у частині належності предмета застави відповідачу та суперечать чинному законодавству, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30 червня 2025 року у справі судом вирішено питання процесуального правонаступництва позивача.

Судом встановлено, що 03 червня 2025 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» було укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб. За умовами цього договору до ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» перейшло право вимоги за кредитними зобов`язаннями, у тому числі за Кредитним договором № 12/6 від 18 червня 2008 року, який є предметом розгляду у даній цивільній справі.

З огляду на укладення зазначеного договору відступлення права вимоги та заміну кредитора у матеріальних правовідносинах, суд дійшов висновку про наявність підстав для процесуального правонаступництва відповідно до статті 55 ЦПК України. У зв`язку з цим суд замінив позивача у справі - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» - на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», яке відтоді набуло статусу позивача у справі та процесуальних прав і обов`язків сторони.

Також, ухвалою суду від 27 березня 2025 року було вирішено, зокрема, витребувати в Регіональному сервісному центрі МВС в Херсонській області письмове підтвердження щодо перебування у власності ОСОБА_1 транспортного засобу марки FORD, моделі TRANSIT, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Станом на 18 грудня 2025 року відповідь на вказаний запит суду до Регіонального сервісного центру МВС не надійшла. У зв`язку з цим судом було здійснено самостійний запит через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо наявності транспортних засобів за параметрами власника та транспортного засобу.

На адресу суду надійшла відповідь № 2180008 від 25 грудня 2025 року, сформована за результатами запиту до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до якої інформацію надано про три транспортні засоби, зареєстровані за ОСОБА_1 .

З отриманих відомостей вбачається, що відповідачу на праві власності, зокрема, належить транспортний засіб марки FORD, моделі TRANSIT, 2003 року випуску, ідентифікатор транспортного засобу НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_4 . Зазначений транспортний засіб є вантажним спеціалізованим фургоном, з максимальною масою 1900 кг, спорядженою масою 3000 кг, об`ємом двигуна 1998 куб. см, тип палива - дизельне, кількість сидячих місць - 3, колір - білий. Дата першої реєстрації транспортного засобу - 24 березня 2010 року, дата реєстраційної операції щодо набуття права власності - 17 березня 2016 року, перереєстрація здійснена на нового власника за договором купівлі-продажу.

05 березня 2026 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких він зазначив, що висновок суду про перебування спірного транспортного засобу у його власності станом на 25 грудня 2025 року ґрунтується на неповних відомостях Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Відповідач вказав, що відповідь реєстру містить лише інформацію про реєстраційну операцію від 17 березня 2016 року та не відображає подальших змін власника.

Після закриття підготовчого провадження відповідачем отримано витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України та відповіді сервісних центрів МВС, відповідно до яких 20 квітня 2024 року транспортний засіб FORD TRANSIT, 2003 року випуску, було перереєстровано з нього на іншу особу - ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу.

У період з 01 січня 2025 року по 01 січня 2026 року за ним зареєстрований лише транспортний засіб RENAULT KANGOO, відомості щодо реєстрації за ним автомобіля FORD TRANSIT у цей період відсутні.

Спірний транспортний засіб з 20 квітня 2024 року не перебуває у його власності, у зв`язку з чим відсутні підстави для звернення стягнення на нього як на предмет застави щодо відповідача.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, а також керуючись положеннями статті 223 ЦПК України, суд визнав можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності зазначених осіб.

Суд встановив, що 18 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «УКРГАЗБАНК», правонаступником якого в подальшому стало Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», та ОСОБА_2 , який надалі змінив прізвище на ОСОБА_3 , було укладено Кредитний договір № 12/6. За умовами цього договору позичальник отримав кредит у сумі 12 624,00 доларів США на строк до 17 червня 2011 року зі сплатою 14,8 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 18 червня 2008 року між банком та позичальником було укладено Договір застави № 12/6, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною Н.М. за реєстровим номером 1422, предметом якого став автомобіль марки FORD моделі TRANSIT, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відомості про обтяження вказаного транспортного засобу були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом від 19 січня 2009 року № 22314132. У подальшому до цього запису вносилися зміни, що підтверджується витягами від 28 серпня 2015 року № 47738473 та від 22 липня 2020 року № 67042722. Строк дії запису про обтяження було визначено до 22 липня 2025 року.

Через неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 06 квітня 2009 року у справі № 2-2313/09 з позичальника стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 28 січня 2009 року у розмірі 13 335,00 доларів США, з яких 12 273,00 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 1 062,00 доларів США - заборгованість за процентами, а також 606,91 грн пені, з яких 462,15 грн - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та 144,76 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів. Цим же рішенням було звернуто стягнення на предмет застави - вказаний транспортний засіб. Рішення набрало законної сили 17 квітня 2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому виконавчий документ неодноразово пред`являвся до примусового виконання, однак заборгованість у повному обсязі погашена не була. Позивач визначив, що станом на 03 листопада 2024 року заборгованість за основним зобов`язанням та нарахуваннями, які він пов`язує з невиконанням рішення суду, складає 8 239,95 доларів США та 1 005,81 грн, з яких 6 834,08 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 339,80 доларів США - проценти за користування кредитними коштами, 606,91 грн - пеня, 1 066,07 доларів США - 3 % річних, нараховані за несвоєчасну сплату кредиту та процентів, 90,19 грн - 3 % річних за несвоєчасну сплату пені, 308,71 грн - інфляційні втрати, нараховані на пеню.

03 червня 2025 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» було укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» перейшло право вимоги, зокрема за Кредитним договором № 12/6 від 18 червня 2008 року.

Позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що зареєстроване обтяження щодо транспортного засобу зберігає силу для нового власника, а тому вважає можливим звернути стягнення на предмет застави, який, на думку позивача, належить відповідачу ОСОБА_1 . Саме перебування спірного автомобіля у власності відповідача позивач поклав в основу позову та пов`язав із цим можливість звернення стягнення на предмет застави у межах даної справи.

Разом з цим суд встановив, що транспортний засіб FORD TRANSIT, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , вибув із власності відповідача до моменту звернення позивача до суду з цим позовом.

Такий висновок суд зробив на підставі сукупності наданих відповідачем доказів.

Із витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, сформованого 26 грудня 2025 року о 10:37 за VIN-кодом НОМЕР_5 , вбачається, що щодо автомобіля марки FORD моделі TRANSIT, 2003 року випуску, дата останньої реєстрації транспортного засобу становить 20 квітня 2024 року, місце проведення останньої реєстрації - ТСЦ 8041, а останньою операцією з транспортним засобом є перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу та договором комісії, укладеними у суб`єкта господарювання.

Згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) № 31/26/17/М-965/03-2026-895-2026 від 27 лютого 2026 року транспортний засіб FORD TRANSIT, 2003 року випуску, об`єм двигуна 1998 см3, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , 17 березня 2016 року був перереєстрований на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 538 від 17 березня 2016 року. Цією ж відповіддю підтверджено, що 20 квітня 2024 року в ТСЦ № 8041 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві вказаний транспортний засіб було перереєстровано з ОСОБА_1 на нового власника - ОСОБА_5 . Підставою для такої перереєстрації став договір купівлі-продажу суб`єкта господарювання № 6575/24/003815 від 19 квітня 2024 року, укладений у ПП «Автотрейдінг-Волинь».

Крім того, відповідно до відповіді ТСЦ № 3245 РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях № 31/33/3245/М-68-209-2026 від 14 січня 2026 року у період з 01 січня 2025 року по 01 січня 2026 року за ОСОБА_1 був зареєстрований лише транспортний засіб RENAULT KANGOO, 2011 року випуску, VIN НОМЕР_6 . Відомості щодо реєстрації за ним автомобіля FORD TRANSIT у вказаний період відсутні.

Надані відповідачем документи містять усі необхідні реквізити, сформовані уповноваженими органами, скріплені кваліфікованими електронними підписами посадових осіб, автентичність яких перевірено судом. За своїм змістом ці документи є послідовними, узгоджуються між собою та прямо підтверджують, що 20 квітня 2024 року право власності відповідача на транспортний засіб FORD TRANSIT, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , припинилося у зв`язку з його перереєстрацією на нового власника - ОСОБА_5 .

Отже, на момент звернення позивача до суду 04 грудня 2024 року, а також на час розгляду справи, відповідач не був власником спірного транспортного засобу.

Суд бере до уваги, що позивач при обґрунтуванні позову посилався саме на обставину належності спірного автомобіля відповідачу та просив підтвердити цю обставину відповідними реєстраційними даними. Тобто саме факт належності транспортного засобу ОСОБА_1 є однією з ключових фактичних підстав позову.

Разом з цим після подання відповідачем наведених вище доказів представник позивача ознайомився з ними в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» 08 березня 2026 року, однак залишив ці докази поза увагою, не надав їм власної оцінки, не спростував їх зміст, не поставив під сумнів їх достовірність, не навів пояснень щодо відчуження транспортного засобу 20 квітня 2024 року та не визначився із подальшою позицією у справі з урахуванням установлених обставин.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом статей 610, 611 ЦК України невиконання або неналежне виконання зобов`язання є його порушенням і тягне правові наслідки, встановлені договором або законом. Частина друга статті 625 ЦК України передбачає обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 572 ЦК України та статті 1 Закону України «Про заставу» у силу застави кредитор має право у разі невиконання забезпеченого зобов`язання одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. За змістом статей 589, 590 ЦК України та статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, якщо забезпечене заставою зобов`язання не виконано у встановлений строк.

Частина перша статті 27 Закону України «Про заставу» передбачає, що застава зберігає силу у разі переходу предмета застави у власність іншої особи. Аналогічно частина третя статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлює, що зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника рухомого майна, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд погоджується з тим, що перехід права власності на предмет застави до іншої особи сам по собі не припиняє заставу і не позбавляє обтяжувача права звернути стягнення на таке майно. Проте у цій справі вирішальним є інше: позов пред`явлено саме до ОСОБА_1 як до особи, якій, за твердженням позивача, належить спірний транспортний засіб. Досліджені судом докази це твердження спростовують.

За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У цій справі позивач не довів належними та допустимими доказами, що на час звернення до суду та на час розгляду справи автомобіль FORD TRANSIT, 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , перебував у власності відповідача. Натомість відповідач надав належні, допустимі та достовірні докази того, що цей транспортний засіб 20 квітня 2024 року був перереєстрований на іншу особу.

Таким чином, хоча матеріали справи підтверджують існування кредитного зобов`язання, укладення договору застави, наявність судового рішення від 06 квітня 2009 року про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, а також збереження чинності зареєстрованого обтяження, разом з цим не підтверджено належності спірного транспортного засобу саме відповідачу на момент звернення з цим позовом.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави не підлягають задоволенню.

При цьому, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем у виді сплаченого судового збору слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 265, 279 ЦПК України, та враховуючи наведені положення цивільного законодавства, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судові витрати понесені позивачем покласти на нього.

Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 березня 2026 року.

Суддя: О.О. Сікора