Справа № 521/359/26
Номер провадження № 2/521/2802/26
17 березня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Бобуйок І.А.
секретаря судового засідання Шелкопляс В.В.,
13.01.2026 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд: позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою суду від 25.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
10.02.2026 року орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносного його синів: ОСОБА_3 та сина - ОСОБА_4
Ухвалою суду від 12.02.2026 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.
26.02.2026 року відповідач надіслав до суду нотаріально завірену заяву від 03.12.2025 року, у якій він вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно синів, не заперечує проти призначення піклувальником дітей позивача.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
13.03.2026 року позивачка та її представник в суде засідання з`явились, позовні вимоги підтримували та просили задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.
Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце належним чином та своєчасно.
В судове засідання був залучений психолог, який заслухав думку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Діти зауважили, що з батьком спілкуються дуже мало, життям їх він не цікавиться, іноді може зателефонувати, але в цей час завжди перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Діти підтримують позбавлення батьківських прав їх батька ОСОБА_2 .
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до положень цієї Конвенції, дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, як до, так і після народження.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Стаття 150 СК України, визначає перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, якими зокрема є: виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка дитини до самостійного життя та інші.
Згідно ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
За правилами статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша). Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта).
Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Частини 1, 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню.
Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частинами першою та другою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, за домовленістю між ними, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України, у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавленні батьківських прав.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
Судом встановлено, що донька позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 16.01.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , під час реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_6 ». Від шлюбу у них народилось двоє дітей: син - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та син - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2013 року у справі №406/2825/2012, у Хаджибейському ВДВС у місті Одесі ОМУМЮ України відкрите виконавче провадження №67255797 про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим державним виконавцем, сукупний розмір заборгованості з аліментів ОСОБА_2 станом на 02 жовтня 2025 року складав 411262,95 грн.
Мати дітей - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується актовим записом про смерть від 01.09.2025 № 2984, зареєстрований Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Судом встановлено, що дітьми за життя займалась їх мати, а відповідач переважно був відсутній. Відповідач не забезпечував дітям необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надавав дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяв засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляв інтересу до їх внутрішнього світу; не створював умов для отримання ними освіти Після смерті ОСОБА_5 взагалі уникає спілкування з дітьми, не проявляє жодної ініціативи та інтересу до спілкування з дітьми, не навідує їх і не цікавиться їх життям. Не відповідає на дзвінки та повідомлення і сам не телефонує.
Судом встановлено, що з дня смерті матері вихованням та утриманням дітей займається позивачка, яка є рідною бабусею. Діти проживають разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов?язків щодо виховання дітей, що виражається в його бездіяльності з налагодження психоемоційного зв?язку з синами та свідомому системному нехтуванні своїми батьківськими обов?язками.
Позивач опікується своїми онуками у побуті, навчанні, вихованні та забезпечує належну медичну допомогу.
Відповідно до довідок КНП «Дитяча міська поліклініка № 7» Одеської міської ради від 20.10.2025 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , спостерігаються та лікуються КНП «ДМП №7» ОМР.
Відповідно до характеристики Одеського ліцею «Михайловський» Одеської міської ради на учня 8-А класу ОСОБА_4 , 2011 року народження, від 13.10.2025 № 01-34/863 встановлено, що ОСОБА_7 навчається в ліцеї з першого класу, користується повагою серед учителів. Має авторитет серед товаришів, друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Бабуся приділяє належну увагу вихованню онука.
Відповідно до характеристики Одеського ліцею «Михайловський» Одеської міської ради від 10.10.2025 № 857 на учня 11-А класу ОСОБА_3 , 2009 року народження, встановлено, що учень живе у неповній сім?ї. Батько не приділяє належну увагу вихованню та навчанню сина. Вихованням ОСОБА_8 займається бабуся, ОСОБА_1 . Вона відвідує класні батьківські збори, систематично спілкується з класним керівником.
Відповідно до акту від 02 жовтня 2025 року, що виданий начальником дільниці №2 КП ЖКС «Хмельницький», вбачається, що комісією встановлено, що онуки позивача постійно проживають з бабусею за вищевказаною адресою та знаходяться на її утриманні. Також, комісією встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 2023 року по теперішній час, місцезнаходження невідоме.
Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов проживання складеного спеціалістами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.01.2026, ОСОБА_1 з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що житлово - побутові умови квартири задовільні.
Судом встановлено, що відповідач надав нотаріально посвідчену заяву, в якій відмовляється від батьківських прав щодо свої синів - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , заява зареєстрована в реєстрі за № 1567 від 23.12.2025 року, приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Давидовою Н.Г.
Згідно висновку органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради № Ш-3635 від 09.02.2026 року про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
З висновку органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради № Ш-3635 від 09.02.2026 року, суд встановив, що ОСОБА_2 звернувся до Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою від 31.10.2025 року, в який не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та просив питання щодо позбавлення його батьківських прав розглядати на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради розглядати за його відсутністю.
У висновку органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради № Ш-3635 від 09.02.2026 року, наявні свідчення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , згідно яких ОСОБА_1 є активною учасницею виховного процесу своїх онуків, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за якими вона здійснює догляд та виховання у зв?язку зі смертю матері дітей.
Згідно з поясненням неповнолітнього ОСОБА_3 , до Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.01.2026 року, судом встановлено, що неповнолітній просить позбавити батьківських прав свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв?язку із тим, що батько постійно вживає алкогольні напої. Після смерті матері за ними піклується бабуся ОСОБА_1 . ОСОБА_1 , повністю утримує та матеріально забезпечує дітей, приймає активну участь у житті онуків.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини, як того передбачає ст. 166 СК України, проте враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність ознак систематичного ухилення ОСОБА_12 від виконання своїх обов?язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що він не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування її особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання сином освіти. ОСОБА_12 не розуміє батьківського обов?язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займалась та не займається вихованням та утриманням дитини, не замислюється про долю дитини, її майбутнє.
Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення батька від виховання дитини, свідомого нехтування своїми обов?язками.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідачі, будучи батьком, ухилялися від виконання батьківських обов`язків, не піклувалися про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкувалися з донькою в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення тощо.
На підставі наведених аргументів, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх доньки.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Керуючись ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст. 15 Закону України Про охорону дитинства, ст.ст. 7, 15, 17, 19, п. 2 ст. 150, 152, 155 п.1 ч.2 ст. 164, ст. 165, ч. 2 ст. 166, ч. 5 ст. 167, ч. 1. 2 ст. 170, ст.ст.180, 182, 183, 191, 192, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 13, 81, 280 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 02.05.1999 року, РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний строк.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 17.03.2026 року.
С У Д Д Я: І.А. Бобуйок