Справа № 152/1590/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 березня 2026 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Роздорожної А.Г.,

за участі секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу

за позовом адвоката Залокоцької Вікторії Дживанівни

в інтересах ОСОБА_1

до ОСОБА_2

вимоги позивача: про зміну способу стягнення аліментів,

учасники справи:

представник позивача адвокат Залокоцька В.Д.,

представник відповідачки адвокат Лихогляд Т.В.,

позивач, відповідачка в судове засідання не з`явилися,

після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідачки.

1. Представник позивачка звернулася до суду з цим позовом та вказала, що 10 грудня 2014 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

позивача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання їх

спільної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач

та відповідачка в шлюбі не перебували, проте між сторонами мали місце близькі

стосунки, у результаті яких відповідачка завагітніла. 29 липня 2014 року позивач визнав своє батьківство щодо доньки, подавши в органи ДРАЦС відповідну заяву. 13 березня 2015 року було ухвалено рішення у справі № 152/2202/14-ц за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, згідно

з яким стягнуто з позивача на користь відповідачки на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі однієї чверті (1/4) частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з

10 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Після ухвалення вказаного рішення матеріальне становище позивача змінилося, так як 18 жовтня 2015 року він одружився з ОСОБА_4 , від даного шлюбу у нього

народилося двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які перебувають на його повному матеріальному утриманні. Крім того, за останній рік у позивача погіршився стан здоров`я, адже він є особою з інвалідністю ІІІ групи. Через наявні проблеми зі здоров`ям позивач потребує постійного медикаментозного лікування, регулярного проходження медичних оглядів та реабілітаційних процедур, що супроводжується значними матеріальними витратами. Частина його доходів щомісячно спрямовується на придбання лікарських засобів, оплату медичних послуг та засобів реабілітації. У зв`язку зі станом здоров`я працездатність позивача обмежена, а рівень доходів є нестабільним та недостатнім для повного забезпечення всіх потреб. Зокрема, позивач щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно враховуватися при розгляді цієї справи як обов`язкові витрати, які він не може не здійснювати. Вказані обставини свідчать про наявність у позивача значного фінансового навантаження, що об`єктивно зменшує його можливості щодо сплати аліментів у розмірі, який вимагає відповідачка ОСОБА_2 ..Позивач займає посаду учителя фізичної культури у Зведенівському ліцеї Мурафської сільської ради, та згідно довідки про доходи його середньомісячна заробітня плата становить 14769,96 грн., при цьому з нього вираховуються аліменти в розмірі 4323,14 грн. на утримання доньки ОСОБА_3 . Позивач, як батько, несе рівні з відповідачкою витрати по утриманню дитини, тому розмір аліментів в твердому розмірі 4000 грн забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання стабільного матеріального утримання з боку батька. Представник позивача просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з позивача ОСОБА_1 на підставі рішення Шаргородського районного суду у справі №152/2202/14-ц на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частки заробітку (доходу) та визначити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття (а.с.2-6).

2. На підтвердження позовних вимог представник позивачки надала суду копію паспорта позивача, копію посвідчення, копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію довідки про доходи, копію інформації про виконавче провадження, копію виписки із медичної карти, копію довідки, копію перевідного епікризу, копію свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження.

3. Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Лихогляд Т.В. 9 січня 2026 року подала до суду відзив, у якому зазначила, що відповідачка позовні вимоги не визнає.Підставою позову позивач ОСОБА_1 зазначає погіршення його матеріального стану на теперішній час, яке пов`язане із одруженням із ОСОБА_4 ще у 2015 році та народженням двох дітей у 2016 та 2017 роках, які перебувають на повному матеріальному утриманні позивача, у зв`язку з чим він несе значне фінансове навантаження. Відповідачкою ОСОБА_2 з часу відкриття виконавчого провадження по стягненню аліментів на утримання спільної з

позивачем доньки ОСОБА_3 , не подавалось заяв про збільшення розміру аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, з позивача з 12 лютого 2013 року також стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , 2004 року народження, в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину

відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, до 2022 року.Враховуючи викладене та судячи із зазначених позивачем обставин та

наданих документів (свідоцтв про шлюб та про народження дітей), одруження із

ОСОБА_4 у 2015 році та народження їх спільних дітей, сплата аліментів на двох

дітей: ОСОБА_3 , 2014 року народження та ОСОБА_7 , 2004 року народження, а також повне матеріальне утримання двох інших дітей: ОСОБА_8 , 2016 року народження та ОСОБА_9 , 2017 року народження, до теперішнього часу не створювали позивачу значного фінансового навантаження. Однак зміна сімейного стану позивача та народження ще двох дітей не є

безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Позивач має довести факт

погіршення свого майнового стану у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу.

Проте, зі змісту позовної заяви та долучених до неї документів таке не вбачається.

Позивач намагається компенсувати утримання двох інших дітей за рахунок

зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання спільної з відповідачкою

дитини. Ще однією підставою позову позивач зазначає погіршення його стану

здоров`я за останній рік і те, що він є особою з інвалідністю III групи, потребує

постійного медикаментозного лікування, регулярного проходження медичних оглядів

та реабілітаційних процедур, що супроводжується значними матеріальними

витратами на підтвердження чого надано посвідчення

особи з інвалідністю та довідку від 7 квітня 2025 року № 240 гарнізонної ВЛК при Одеському клінічному госпіталі ДПС України, у якій зазначено про отриману травму, діагноз та про придатність до військової служби, а також виписку із медичної карти позивача, про те, що останній звернувся 11 листопада 2025 року в амбулаторно-поліклінічний заклад з метою підтримання здоров`я та проходження профілактичного огляду; основний

діагноз, який ще був встановлений гарнізонною ВЛК 7 квітня 2015 р.; рекомендація

стаціонарного лікування, нагляду невролога, офтальмолога та сімейного лікаря; у

графі «призначені препарати» записи відсутні. Відтак, вказані документи не підтверджують необхідність у постійному лікуванні позивача. Також, позивач зазначає про нестабільний рівень доходів та обмеження працездатності через стан його здоров`я, однак документи надані до позовної заяви, свідчать про зворотнє. Згідно вказаних документів, позивач понад 10 років працює у Зведенівському ліцеї Джуринської сільради: у 2015 році - на посаді директора, на даний

час учителя фізичної культури, про що і зазначає позивач у своєму позові, а також

отримує пенсію по інвалідності. Згідно інформації про кадровий склад вчителів, розміщеній на офіційному сайті Зведенівського ліцею Джуринської сільської ради

ОСОБА_1 у 2025-2026 навчальному році займає посаду вчителя

фізичної культури та має понад 20 років педагогічного стажу. Вказані обставини навпаки свідчать про офіційне працевлаштування позивача, наявність у нього регулярного та стабільного доходу і жодним чином не підтверджують обмеження його працездатності. Тобто отримана травма та встановлений діагноз не перешкоджають позивачу працювати вчителем фізичної культури у ліцеї. Крім того, позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій. Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та відповідні постанови КМУ передбачають надання учасникам бойових дій пільг на

житлово-комунальні послуги (75% знижки), медичне обслуговування (безкоштовні

ліки, зубопротезування, санаторно-курортне лікування), проїзд та інші соціальні

гарантії (ст. 12 Закону), які реалізуються через відповідні державні та місцеві

програми згідно з рішеннями КМУ. А отже, твердження

позивача, що витрати на лікування, щомісячну оплату житлово-комунальних послуг є

об`єктивною причиною зменшення його можливості щодо сплати аліментів

відповідачці, є необґрунтованими. Щодо обов`язкових витрат на харчування, одяг, засоби гігієни, слід зазначити, що і відповідачка несе такі ж витрати не тільки на себе, а й на спільну з позивачем дитину, обсяг яких не покривається тим розміром аліментів, що сплачує позивач. Відповідачка ОСОБА_2 не лише забезпечує та оплачує спільній дочці базові потреби, а й несе витрати на її розвиток та лікування, що значно перевищують розмір аліментів.Згідно розрахунку позивача, викладеному у позовній заяві, середній розмір аліментів, що вираховуються з його заробітної плати на утримання доньки ОСОБА_3 ,

складає 4323,14 грн. В прохальній частині позивач просить стягувати аліменти у

твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. Тобто, на думку позивача, різниця у 323,14

грн. суттєво покращить його матеріальне становище та забезпечуватиме йому значне

зниження фінансового навантаження по утриманню дружини та їх спільних дітей,

покращення його стану здоров`я та покриття інших обов`язкових витрат. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності позивача ОСОБА_1 знаходиться житловий будинок та земельна ділянка, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, придбані 16 вересня 2021 року, земельна ділянка, площею 0,08 га, для індивідуального садівництва, отримана у власність у2018 році, земельна ділянка, площею 2 га, для ведення особистого селянськогогосподарства, придбана у 2020 році. Дружині позивача - ОСОБА_10 належить земельна ділянка, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка була їй подарована позивачем 30 січня 2019 року. Крім того, позивачу належить транспортний засіб автомобіль марки FORD EDGE, 2015 року, зареєстрований 12 листопада 2022 року на його дружину - ОСОБА_10 , орієнтовною вартістю 17000 доларів США. Зазначена інформація спростовує твердження позивача про погіршення його матеріального стану, а навпаки свідчить про його покращення.

Позивачем подано позовну заяву про зміну розміру або звільнення від сплати аліментів, з посиланням на частину 1 статті 192 СК України, однак у прохальній частині позову викладена вимога стосовно зміни способу стягнення аліментів, що регулюється частиною 3 статті 181 СК України. Незважаючи на це, платником аліментів ОСОБА_1 подано позовну заяву про зменшення розміру аліментів, установлених рішенням суду, шляхом зміни способу їх стягнення, не враховуючи чинну на сьогодні редакцію частини 3 статті 181 СК України. На думку представника відповідачки, платник аліментів не має права пред`являти позов про зміну способу стягнення аліментів, оскільки це виключне право одержувача аліментів. На підставі вище викладеного, представник відповідачки просила в позові відмовити в повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати, понесені відповідачкою (а.с.43-46).

4. 19 січня 2026 року від представника позивачки - адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла відповідь на відзив, де вона зазначає про те, що позивач ОСОБА_1 з викладеними у відзиві запереченнями не погоджується з наступних підстав.Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, за позовом платника аліментів або одержувача аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, так і зміна (погіршення) стану здоров`я як самостійні підстави для зменшення розміру аліментів. При цьому, не виключається одночасне настання цих підстав для зміни розміру аліментів. Верховний суд у постанові від 8 червня 2022 року у справі №565/1059/21 (провадження №61-3636св22) та у постанові від 16 вересня 2022 року у справі

№565/2071/19 (провадження №61-9460 св 20), крім іншого, зробив висновок про те,

що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок

збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Відповідно до довідки про доходи №164 від 2 листопада 2025 року, зокрема за жовтень

2025 року, із заробітної плати позивача у розмірі 23132,18 грн сплачено 4168,95 грн

податок з доходів фізичних осіб, 1156,64 грн військового збору та 9773,67 грн

аліментів. Відтак, заробітна плата позивача становить 8032,92 грн. Окрім

того, так як з позивача стягується заборгованість зі сплати аліментів, відповідно до

постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші

доходи боржника, звернуто стягнення на доходи позивача також із

пенсії у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за

виконавчим провадженням, а в подальшому 1/4 частини всіх видів (доходу) але не

менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, сукупна сума

стягнень із позивача є непомірною для нього. Зміна на фіксовану суму

забезпечить стабільність та дозволить позивачу рівномірно розподілити

ресурси. Окрім того, факт одруження та народження дітей у 2015-2017 роках є

самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, так як витрати на

утримання сім`ї зросли. У зв`язку з тим, що позивач сплачує великий розмір

аліментів, забезпечити своїх двох інших дітей на достатньому рівні він не може. Так, відповідачка стверджує, що надані позивачем документи не підтверджують необхідність постійного лікування та витрат, на що вона зауважує, що інвалідність III групи встановлена у зв`язку з травмою, отриманою під час військової служби, вимагає регулярного медикаментозного лікування, реабілітації та оглядів. Окрім того, державні програми мають обмеження: безкоштовні ліки доступні не для всіх препаратів, а санаторно-курортне лікування раз на рік і не завжди вчасно. Також, позивач потребує операції, як наслідок травми після поранення, вартість якої становить близько 60000 грн. Післяопераційний період також потребуватиме витрат на

ліки, які позивач не може собі поки дозволити у зв`язку із утриманням дітей.

Більше того, позов обґрунтовано виходячи із розрахунку мінімального

прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку.Наразі з позивача стягується заборгованість у розмірі 50% із заробітної плати, а також за даним виконавчим провадженням, що разом становить 75 % усіх відрахувань. На утриманні позивача двоє дітей та витрати на власне лікування. Частиною 3 статті 70 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.Таким чином, розмір відрахувань із заробітку позивача на всіх утриманців перевищує 70 відсотків, що є самостійною підставою для зменшення розміру таких відрахувань.Також, щодо ствердження відповідачки, що тільки одержувач аліментів може вимагати зміни способу стягнення, а позивач не має такого права, представник позивача зазначає наступне. Так, позов подано на підставі частині 1 статті 192 СК України про зміну розміру аліментів, яка дозволяє зміну способу як засіб досягнення справедливості. Це підтверджується позицією Верховного Суду (постанова від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13), і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших, де вказано, що зміна розміру може включати зміну способу без імперативної заборони. Редакція статті 181 після 2017 року не виключає цього для платника, якщо доведено обставини (погіршення стану). Позивач довів свої вимоги документами, а відповідачка не спростувала їх суті. Твердження відповідачки про те, що вона крім забезпечення спільній дочці базових потреб, несе витрати на її розвиток та лікування, що значно перевищують розмір аліментів, не має правового значення для вирішення цього спору та не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позову про зміну способу стягнення аліментів. Відповідно до Сімейного кодексу України, аліменти призначені для покриття звичайних, повсякденних витратце окремий вид аліментних зобов`язань, який стягується лише за наявності особливих обставин (розвиток здібностей,

хвороба, каліцтво тощо), за окремим позовом.У даній справі розглядається виключно позов про зміну способу стягнення аліментів (зміна форми виплати на утримання дитини - відсотки / тверда сума), а не позов про стягнення додаткових витрат за статтею 185 СК України. Тому всі довідки та квитанції, на які посилається відповідачка і які стосуються

нібито понесених нею витрат на розвиток та лікування, не стосуються предмета

цього спору, та можуть бути підставою стягнення додаткових витрат на дитину. Крім того, транспортні засоби належать дружині позивача, так як подаровані її батьками. Більше того, у зв`язку з військової службою, а наразі і хворобою позивача, тягар догляду за дітьми лежить на дружині позивача. Представник позивача просила позов задовольнити (а.с.87-89).

5. 26 січня 2026 року від представника відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких остання зазначає про те, що представником позивача надано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та зазначено, що стягнення аліментів та заборгованості зі сплати аліментів становить 75 % усіх

відрахувань, яке, однак, є помилковим з огляду на

підрахунок розміру аліментів у відсотковому співвідношенні (54 %) та надану ним же

постанову, згідно якої здійснюються відрахування із суми доходів боржника

(позивача) у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після

утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне

соціальне страхування, у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми

заборгованості за виконавчим провадженням, а в подальшому 1/4 частини всіх видів

(доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказані постанови направлено для виконання до Зведенівського ліцею

Джуринської сільської ради Вінницької області та ГУПФУ у Вінницькій області.

Тобто розмір відрахувань із заробітної плати та пенсії позивача не перевищує

50 відсотків. Також, на підтвердження зміни (погіршення) стану здоров`я долучено довідку ТОВ «Подільський центр зору» про подальше проходження

позивачем у вказаному медичному закладі амбулаторного хірургічного лікування

(ексимерлазерна корекція зору). Проте, згідно інформації, розміщеній на офіційному сайті

МЦ «Подільський центр зору», вказана процедура займає до 15 хвилин та є практично безболісною. Надана довідка підтверджує лише намір позивача провести процедуру

лазерної корекції зору без підтвердження необхідності та терміновості її проведення

відповідно до медичних показань, можливо для покращення гостроти зору.

Відьак представник відповідачки вважає, що доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я позивача не надано. Крім того повторно зауважує, що позивач працює у Зведенівському ліцеї

Джуринської сільради на посаді учителя фізичної культури, яка

вимагає знання та дотримання техніки безпеки, в тому числі, при

виконанні учнями фізичних вправ, що потребує певних вимог до стану здоров`я

вчителя. Підтвердження переведення на іншу посаду, зменшення посадового окладу,

встановлення іншого режиму праці у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивача

чи звільнення у зв`язку із неможливістю працювати на даній посаді позивачем не

надано. Транспортні засоби, належні дружині позивача, в силу статті 60 СК України є

спільною сумісною власністю подружжя і зазначене не спростовано представником

позивача. Представник відповідачки вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними і таким, що не підлягають задоволенню, а звернення з даним позовом швидше пов`язане із підвищенням посадових окладів на 30%, а надалі на 20 % для всіх педагогічних і науково-педагогічних працівників закладів та установ державної й комунальної форм власності незалежно від підпорядкування з 1 січня 2026 року, що передбачено, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2025 року №1749 «Деякі питання оплати праці

педагогічних і науково-педагогічних працівників» (а.с. 94-95).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

6. 12 січня 2026 року від представника відповідачки адвоката Лихогляд Т.В. надійшов відзив, в прохальній частині якого адвокатка також просила подальший розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.43-46).

7. 15 січня 2026 року від представника відповідачки адвоката Лихогляд Т.В. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (а.с.81).

8. 16 січня 2026 року від представника відповідачки адвоката Лихогляд Т.В. надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (а.с.83).

9. 19 січня 2026 року від представника позивача адвоката Залокоцької В.Д. надійшла відповідь на відзив (а.с.87-89).

10. 26 січня 2026 року представником відповідачки - адвокатом Лихогляд Т.В. подано до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.94-95).

11. 27 січня 2026 року представником відповідачки адвокатом Лихогляд Т.В. подано заяву про долучення до матеріалів справи доказу направлення позивачу заперечень відповідача на відповідь на відзив (а.с.99).

12. 6 лютого 2026 року від представника відповідачки адвоката Лихогляд Т.В. надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (а.с.102-103).

13. 5 лютого 2026 року, 3 березня 2026 року та 12 березня 2026 року представником відповідачки адвокатом Лихогляд Т.В. подано заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.113, 118, 125).

14. 9 лютого 2026 року представником позивача адвокатом Залокоцькою В.Д. подано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.115).

15. 6 березня 2026 року та 9 березня 2026 року від представника відповідачки адвоката Лихогляд Т.В. надійшла заява про проведення судового засідання за її та відповідачки ОСОБА_2 відсутності (а.с.121, 124).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

16. Ухвалою судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 1 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачці запропоновано надати в строк до 9 січня 2026 року відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу та відповідачці строк до 23 січня 2026 року для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.40).

17. Ухвалою суду від 23 січня 2026 року постановлено подальший розгляд справи за позовом адвоката Залокоцької В.Д. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 9 лютого 2026 року (а.с.93).

18. Ухвалою суду від 9 лютого 2026 року судове засідання за клопотанням адвоката Залокоцької В.Д. відкладено на 6 березня 2026 року (а.с.117).

19. Ухвалами суду від 3 березня 2026 року та від 13 березня 2026 року допущено участь представника відповідача адвоката Лихогляд Т.В. в судових засіданнях 6 та 17 березня 2026 року, в режимі відеоконференції (а.с.120, 127).

ІV. Пояснення представників сторін.

20. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задвольнити. Окрім цього, представник вказала, що у разі, якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів шляхом зміни споспобу їх стягнення, вона просить зменшити розмір аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину від заробітку (доходу) позивача.

21. Представник відповідачки просила повністю відмовити в задоволенні позову.

V. Фактичні обставини, встановлені Судом.

22. Відповідно до копії паспорта, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області (а.с.8-11).

23. Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 , що видане 19 червня 2024 року Шаргородським управлінням соціального захисту населення, позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи (а.с.13).

24. Також, судом встановлено, що 19 березня 2015 року постановою старшого державного виконавця Боднарчук Є.М. відкрито провадження №46932695 з виконання виконавчого листа №152/2202/14-ц, що виданий 13 березня 2015 року Шаргородським районним судом Вінницької області про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.15). Вказане також підтверджується копією інформації про виконавче провадження від 3 листопада 2025 року (а.с.20-24).

25. Відповідно до копії довідки про доходи від 2 листопада 2025 року №164, позивач працює на посаді учителя у Зведенівському ліцеї Джуринської сільської ради; загальна сума доходу за період з 11 листопада 2024 року по 31 жовтня 2025 року становить 177239,52 грн, тобто в середньому 14769,96 в місяць (а.с.16).

26. Згідно з копією довідки про доходи №8263 9424 4422 1201 від 28 жовтня 2025 року, довідка видана ГУПФУ у Вінницькій області пенсіонеру ОСОБА_1 проте, що він перебуває на обліку в ГУПФУ у Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 1 січня 2018 року по 31 жовтня 2025 року складає 554133,18 грн, середньомісячний розмір пенсії позивача складає 9478 грн (а.с.18-19).

27. Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого, 11 листопада 2025 року позивач ОСОБА_1 звертався до Шаргородської АЗПСМ для проходження профілактичного огляду (а.с.25-26).

28. Відповідно до копії довідки №240 гарнізонної військово-лікарської комісії, виданої клінічним госпіталем Державної прикордонної служби України від 7 квітня 2015 року ст.. солдату ОСОБА_1 , за результатами проведеного медичного огляду діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): залишкові явища відкритої ЧМТ (30.01.15 р.) струсу головного мозку у вигляді стійкої незначно вираженої вегето-судинної нестійкості; складний короткозорий астигматизм 2,0д в меридіані найбільшої аметропії 1,0Д лівого ока при гостроті зору без корекції 0,2 та з корекцією аметропії 1,0Д лівого ока при гостроті зору без корекції 0,2 та з корекцією 1,0. Також, встановлено, що травма та захворювання пов`язані із захистом Батьківщини, а також висновок про придатність до військової служби (а.с.27).

29. Згідно з копією перевідного епікризу №1569, позивач ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні ВМКЦ ПнР (в/ч НОМЕР_2 ) з 1 грудня 2015 року по 2 лютого 2015 року (а.с.28).

30. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, позивач ОСОБА_1 18 жовтня 2015 року уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с.29). Від даного шлюбу позивач має двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30-31).

31. Крім того, як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , сторони у справі позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.49).

32. Відповідно до рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області з позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2014 року (а.с.49 на звороті 51).

33. Також, судом встановлено, що за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 13 березня 2013 року та рішенням Апеляційного суду Вінницької області з позивача на користь ОСОБА_12 стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.52-55).

34. Позивач, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а.с.56).

35. Малолітня донька сторін є ученицею комунального закладу «Вінницький ліцей №34», а також навчається в КЗ «Вінницькому міському центрі художньо-хореографічної освіти дітей та юнацтва Барвінок» (а.с.56-57).

36. Також, як вбачається з матеріалів справи, спільна дитина сторін ОСОБА_11 проходила лікування у медичному закладі «Центр стопи та хребта», що підтверджується консультативним заключенням, відповідно до якого остання здійснювала обстеження та лікування, включаючи фізіотерапевтичні процедури та лікувальну фізкультуру. Також, на підтвердження вказаної інформації додано копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, рахунки на оплату, квитанції та фіскальні чеки про оплату послуг, зокрема індивідуальних занять фізкультурою, ударно-хвильової терапії, масажу (а.с.58-63, 66-69). Крім того, надано виписку з медичної карти ортодонтичного пацієнта №43727, копію талонів-накладних про оплату послуг у ТОВ «Стом.клініка Пріор» (а.с.63 на звороті-64) та копію виписки з медичної карти пацієнта ТОВ «ВІЗІУМ ВІННИЦЯ», відповідно до якої ОСОБА_11 встановлено діагноз змішаний астигматизм обох очей та призначено лікувальні рекомендації (а.с.65).

37. З долучених копій медичних медичного центру «Альтамедика», що стосуються стану здоров`я малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що остання проходила обстеження у лікарів відповідного профілю, за результатами яких встановлено наявність порушень опорно-рухового апарату, а також особливості функціонування серцево-судинної системи, які потербують лікарського спостереження. Також, дослідженими матеріалами підтверджується проходження відповідних діагностичних досліджень та отримання рекомендацій щодо лікування та корекції виявлених станів. Крім того, долучено документи на підтвердження оплати медичних послуг, повязавних із проведенням обстежень та консультацій спеціалістів (а.с. 70-72). Надані документи містять відомості про отримувача послуг, їх зміст, варість, дати надання та оплати, що дає підстави визнати їх належними та допустимим доказами.

38. Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 9 січня 2026 року за №459737242, у власності позивача ОСОБА_1 знаходиться житловий будинок та земельна ділянка, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, дата та час державної реєстрації - 16 вересня 2021 року, земельна ділянка, площею 0,08 га, для індивідуального садівництва, дата та час державвної реєстрації права власності на яку - 4 квітня 2018 року, земельна ділянка, площею 2 га, для ведення особистого селянськогогосподарства, придбана у 2020 році (а.с.74-75).

39. Також, судом встановлено, що дружині позивача - ОСОБА_10 належить земельна ділянка, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, на підставі договору дарування, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 9 січня 2026 року за №459736114 (а.с.73).

40. Крім того, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 12 січня 2026 року за дружиною позивача - ОСОБА_10 зареєстровані транспортні засоби, зокрема, мотоцикл «SUZUKI INTRUDER 400», 2006 року випуску та легковий автомобіль марки «FORD EDGE», 2015 року випуску, орієнтовною вартістю 17000 доларів США (а.с.76 на звороті), а також за позивачем ОСОБА_1 зареєстровані вантажні транспортні засоби (а.с.84).

41. Відповідно до копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №46932695 від 11 вересня 2025 року щодо примусового виконання віиданого Шаргородським районним судом 13 березня 2015 року виконавчого листа №152/2202/14-ц, із позивача здійснюється відрахуванння із суми його доходів у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 190550 грн, а в подальшому 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.97). Тобто, станом на вересень 2025 року наявна заборгованість у позивача по сплаті аліментів на користь відповідачки на утримання малолітньої дитини сторін ОСОБА_11 ..

42. Згідно з копією довідки медичного центру «Подільський центр зору» від 15 січня 2026 року, позивач ОСОБА_1 проходитиме амбулаторне хірургічне лікування 27 лютого 2026 року ексимерлазерна корекція зору (а.с.92).

43. Позивач офіційно працевлаштований, працює вчителем фізкультури у Зведенівському ліцеї Джуринської сільської ради, де отримує заробітну плату та, крім того, отримує пенсію по інвалідності. Крім того, останній приймає активну участь у змаганнях з волейболу, як гравець команди Джуринської ТГ. Вказаний факт підтверджується також долученими до матеріалів справи фото таблицями зі сторінки «Культура Джуринської громади» у мережі Фейсбук (а.с.105-111).

44. Таким чином, з огляду на досліджені судом обставини, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачкою інтереси та утримання спільної дитини.

VІ. Оцінка Суду.

45. Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їхнього повноліття.

46. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

47. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

48. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

49. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

50. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

51. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

52. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

53. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

54. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

55. Разом з цим, суд вважає, що представник позивача не надала суду достатніх доказів на обгрунтування позовних вимог. Другий шлюб позивача та народження у нього дітей від цього шлюбу, саме по собі не є безумовною підставою для зміни способу стягення аліментів (з метою зменшення їх розміру), враховуючи, що з моменту ухвалення судового рішення у 2015 році, ці обставини вже існують тривалий час і не є новими обставинами, які б давали підстави зменшити розмір аліментів. Відтак повторний шлюб позивача та народження дітей від другого шлюбу, на переконання суду, в даному випадку не можна вважати такою зміною сімейного стану, яка погіршила його сімейний чи майновий стан. Докази, наявні в матеріалах справи спростовують таке твердження позивача та свідчать про протилежне, зокрема, про покращення матеріального стану ОСОБА_1 з 2015 року.

56. Суд зауважує, що позивач не надав достатніх та переконливих доказів погіршення стану його здоров`я, оскільки копія довідки гарнізонної військово-лікарської комісіїта копія перевідного епікризу, долучені позивачем до позовної заяви, датовані 2015 роком, а за результатами проходження профілактичного обстеження 11 вересня 2025 року в Шаргородській АЗПСМ, лікування медичними препаратами останньому не призначалося. Крім того, з огляду на те, що позивач працює вчителем фізичної культури, а також приймає активну участь у змаганнях з волейболу, як гравець команди Джуринської ТГ, навпаки, це свідчить про його перебування у гарній фізичній формі.

57. Таким чином, ухвалення судового рішення на користь позивача без підтвердження погіршення його майнового та стану здоров`я, лише з огляду на зміну його сімейного стану, яка відбулася десять років тому, на переконання суду, не буде спрямоване на належне забезпечення дитини ОСОБА_11 , 2014 року народження, та суперечитиме її інтересам.

58. Проаналізувавши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є безпідставним, необґрунтованим належними, достатніми, достовірними доказами, тому задоволенню не підлягає.

З цих підстав, Керуючись

статтями 259, 263, 264, 265, 279, 430 ЦПК України, на підставі статей 180, 182, 183, 191, 192 СК України, Суд, -

у х в а л и в :

1. В задоволенні позову адвоката Залокоцької Вікторії Дживанівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити повністю.

2. Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 10-00 год 23 березня 2026 року.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та другастатті 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).

Повне рішення суду складено 24 березня 2026 року.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_5 , ід.№ НОМЕР_6 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Залокоцька Вікторія Дживанівна, яка знаходиться по вул. Героїв Майдану, 234, в м. Шаргород Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №000697, видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 19 серпня 2019 року №570, діє на підставі ордеру серії АА №1641528 від 27 жовтня 2025 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, ід.№ НОМЕР_7 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Представник відповідачки: адвокат Лихогляд Тетяна Вячеславівна, яка знаходиться по вул. Михайла Грушевського, 22, в м. Вінниця, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000679 від 5 травня 2020 року, видане Радою адвокатів Вінницької області на підставі рішення №4/20 від 15 квітня 2020 року, діє на підставі ордеру серії АВ №1263489 від 9 січня 2026 року.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА