12.03.2026 Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/754/26
Провадження № 2/644/2251/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року суддя Індустріального районного суду м. Харкова Бугера О.В., розглянувши позовну заяву Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління юстиції України до ОСОБА_1 про визначення частки майна боржника, 3-і особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

У С Т А Н О В И В:

Позивачем, 28.01.2026 року, подано до суду через систему «Електронний суд» відповідну позовну заяву. Позивач просить визначити частку майна боржника ОСОБА_1 щодо 1/4 частини 3-х кімнатної квартири по АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 30.01.2026 року позовну заяву залишено без руху. Враховуючи подання до суду саме позовної заяви судом зазанчено на те, що подана заява в повній мірі не відповідачє вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України визначено вимоги до форми та змісту заяви. До заяви подаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до вимог ч. ст. 175 ЦПК України визначено вимоги до позовної заяви, в тому числі позовній заяві повинно бути зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Дана інформація при подачі позову не зазначена. Окрім того, представником позивача при подачі саме позовної заяви зазначено, що на виконанні в відділі державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів, саме в рамках виконавчого провадження виникла необхідність виділення частки боржника у праві спільної сумісної власності для подальшого звернення стягнення на частку. Даних про існування саме спору між позивачем, відділом виконання рішення, та відповідачем - боржником у виконавчому провадженні, в позовній заяві не наведено.

Також, не надано квитанцію про сплату судового збору в сумі 1331,20 грн.

Судом встановлено строк на усунення недоліків.

02.02.2026 року на адерсу суду надійшло клопотання, в якому представником зазначено що виклад обставин, якими обгрунтовуються вимоги зазначено в позивній заяві, у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Суд визначає, яка саме частина майна належить боржнику, після чого виконавець може продати цю частку через електронні торги, для погашення заборгованості за виконавчим документом.

Також, зазначав, що державний виконавець звільнений від обов`язку сплати судового збору за виділ частки майна боржника, для примусового виконання рішення суду по стягненні аліментів, оскільки він не є стягувачем. Подання державного виконавця про виділ частки майна в натурі (для звернення стягнення) розглядається судом у порядку виконання рішень, де судовий збір за ініціативи виконавця зазвичай не сплачується, оскільки це процесуальна дія в межах виконавчого провадження. Окремий позов сторін вимагав би сплати збору. Подання виконавця - це не новий позов, а засіб реалізації вже існуючого судового рішення, тому збір не стягується.

Інших заяв, клопотань на виконання ухвали суду не надходило. Відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" відсутні норми щодо звільнення державного виконавця саме із позовом до суду, в той же час передбачено, що не сплачується судовий збір за подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення.

Час на усунення недоліків сплив, тому суд вважає, що подана позовна заява підлягає визнанню неподаною та поверненню позивачу, що не позбавляє позивача звернутись до суду в порядку передбаченому ст. 443 ЦПК України із відповідним поданням, оскільки будь-яких даних про наявність спору про право судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 443 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління юстиції України до ОСОБА_1 про визначення частки майна боржника, 3-і особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вважати неподаною та повернути позивачу.

Повний текст ухвали виготовлений 12.03.2026 року.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: О.В. Бугера