Номер апеляційного провадження 22-з/824/398/2026
Головуючий у суді першої інстанції М. Ф. Сенько
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
У Х В А Л А

13 березня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

у с т а н о в и в :

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова О. Я., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності у порядку спадкування, витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та апеляційною скаргою ОСОБА_4 , поданою представником ОСОБА_5 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року.

Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 15 годину 00 хвилин 01 квітня 2026 року.

11 березня 2026 року на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якій вона просить суд апеляційної інстанції накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом спору, а саме: - квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка фактично перебуває у володінні ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ); - квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка фактично перебуває у володінні ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора, зокрема нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, вчиняти будь - які реєстраційні дії (в тому числі, але не виключно: реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності, внесення змін до записів, реєстрацію обтяжень та іпотек) щодо об`єктів нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) та квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Заявник просить суд не застосовувати зустрічне забезпечення у зв`язку з недобросовісністю осіб, які відчужували майно, та соціальним статусом і віком заявника.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову заявник обгрунтовує наявністю ризику подальшого відчуження спірних квартир третім особам, що унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позову. Системність зловживань відповідачами у цій справі підтверджується ланцюгом відчужень спірних квартир третім особам, які набули майно за сумнівних обставин, усвідомлюючи наявний спір між сторонами у судовому порядку.

Заявник вказала, що у січні 2021 року первісний набувач ОСОБА_2 подарувала спірну квартиру АДРЕСА_2 своїй бабусі ОСОБА_3 , яка у свою чергу відчужила нерухоме майно ОСОБА_7 у серпні 2021 року. Також ОСОБА_2 відчужила квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 , яка через декілька місяців подарувала спірну квартиру ОСОБА_4 , яка у свою чергу у травні 2025 року відчужила спірне нерухоме майно ОСОБА_6 . Зазначене, на думку заявника, суперечить засадам добросовісності і не може створювати правомірність наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1ст. 153 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи заяви дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК Українивстановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2ст. 149 ЦПК Українизабезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

В силу п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК Українипозов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3ст. 150 ЦПК Українизаходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Із матеріалів справи вбчається, що відповідачами у справі є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.02.2026 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), зареєстроване 17.05.2025 за ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 )

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2026 право власності на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), зареєстроване 19.08.2021 за ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суд зауважує, що метою забезпечення позову є, зокрема, забезпечення реальної можливості виконання рішення суду за рахунок належного відповідачам майна, однак у даному випадку зазначені квартири знаходяться у власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , отже накладення на нерухоме майно арешту у забезпечення позову в цій справі відповідно стосується інтересів осіб (теперішніх власників квартир), які не є учасниками цієї справи.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність належних підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, зазначене у заяві про забезпечення позову, оскільки арешт може бути накладено лише на майно відповідачів, що прямо передбачено п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, а станом на 13.03.2026 зазначені квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідачам у справі не належать. При цьому власники квартир не залучені до участі у справі.

Оскільки суд не вбачає підстав для накладення арешту на майно, відповідно не підлягають задоволенню і вимоги заявника про встановлення заборон на вчинення дій щодо цього нерухомого майна.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1-3 статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Керуючись ст.ст.150, 153 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна