ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26373/25

Провадження № 22-ц/820/306/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

за участю представника ДКСУ у Хмельницькій області Мороз Т. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2025 року (суддя Стефанишин С. Л., повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ДКСУ у Хмельницькій області, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

15 вересня 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що не виконано судове рішення у справі № 686/25511/20, що завдає йому моральну шкоду. Порушено його право на судовий захист. Право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме частини 1 статті 23, статті 1173 ЦК України та статей 55, 56, 129-1 Конституції України.

Тому позивач просив стягнути на відшкодування моральної шкоди 50000000 гривень.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2025 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на те, що суд не захистив його порушене право на справедливий суд внаслідок тривалого невиконання судового рішення. Право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення суду, за що держава несе відповідальність, презюмується. Відповідач не надав доказів на спростування своєї вини.

У відзиві Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

У засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу не визнала.

Позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлений відповідно до вимог ЦПК України.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Установлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2021 року у цивільній справі № 686/25511/20 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 серпня 2021 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2021 року змінено та викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. У решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 серпня 2022 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 серпня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

На виконання постанови у справі № 686/25511/20 було видано виконавчий лист.

03 березня 2025 року Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області отримало заяву ОСОБА_1 про виконання виконавчого листа, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 03 березня 2025 року, у справі № 686/25511/20 щодо стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Головне управління Казначейства на виконання пункту 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 листом від 04 березня 2025 року № 04-20-10/1480 надіслало за належністю виконавчий лист у справі № 686/25511/20 для виконання до Державної казначейської служби України.

Судове рішення не виконано у зв`язку з недостатнім обсягом фінансування.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Колегія судів вважає, що у зв`язку з наявністю судових рішень, які набрали законної сили та якими вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду у справі № 686/25511/20, позивач в частині вимог просить повторно вирішити спір.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 3 частини 1 статті 255 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 зазначала, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла такого висновку: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір» (у цій постанові ЦПК України у редакції до грудня 2017 року).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядалися судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Установлено, що у справі № 686/27165/24 у жовтні 2024 року ОСОБА_1 подав до суду позов до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення у справі № 686/25511/20.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2024 року в позові відмовлено. Рішення набрало законної сили 14.01.2025.

У справі № 686/15941/25 04 червня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду позов до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення у справі № 686/25511/20.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року в позові відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 грудня 2025 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 27.01.2026 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою позивача.

У справі № 686/20004/25 14 липня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду позов до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення у справі №686/25511/20.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2025 року в позові відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 лютого 2026 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2025 року залишено без змін.

У справі № 686/22953/25 13 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду позов до Держави Україна в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення у справі № 686/25511/20.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року в позові відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 грудня 2025 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 16.01.2026 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

У справі № 686/24747/25 у вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої йому невиконанням судового рішення у справі № 686/25511/20.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопаді 2025 року в позові відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 18 лютого 2026 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2025 року в частині відмови в позові про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення у справі № 686/25511/20 в період з 03.08.2022 по 13.08.2025 скасовано і закрито провадження в цій частині позовних вимог. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У справі № 686/26373/25, яка переглядається апеляційним судом, ОСОБА_1 15 вересня 2025 року подав позов до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, у якому просив стягнути з Держави Україна на його користь моральну шкоду, завдану невиконанням судового рішення у справі № 686/25511/20 в розмірі 50000000 грн.

Зі змісту вимог і судових рішень у справах вбачається, що позивач не зазначав конкретний період часу, коли йому була заподіяна моральна шкода.

Враховуючи те, що у справі, яка переглядається, позивач просить стягнути моральну шкоду за увесь період з часу невиконання судового рішення у справі № 686/25511/20 (з часу ухвалення Верховним Судом судового рішення 03.08.2022), хоча стягнення моральної шкоди за період з 03.08.2022 по 01.09.2025 було предметом судового розгляду у справах № 686/27165/24, № 686/15941/25, № 686/20004/25, № 686/22953/25, № 686/24747/25, колегія суддів вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі в указаній частині позовних вимог. При цьому, апеляційний суд виходить з того, що зміна позивачем розміру стягнення, за незмінності підстав позову не свідчить про зміну предмета позову і не спростовує тотожність цих позовів.

З огляду на викладене, апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню частково, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення у справі № 686/25511/20 за період з 03.08.2022 по 01.09.2025, необхідно скасувати та закрити провадження у справі в частині цих позовних вимог.

На підставі пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2025 року у справі № 686/25487/25 відмовлено в позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиконання судового рішення у справі № 686/25511/20. Рішення не набрало законної сили. 23 лютого 2026 року позивач подав апеляційну скаргу, яка залишена без руху і надано строк для усунення недоліків.

З урахуванням того, що позивач у справі, що переглядається, просить стягнути моральну шкоду, заподіяну за період з 02 вересня 2025 року по 08 вересня 2025 року (дата подання позову у справі № 686/25487/25), хоча такі вимоги були предметом розгляду у справі № 686/25487/25, рішення в якій не набрало законної сили, то позов у цій частині потрібно залишити без розгляду.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. Рішення суду в частині відмови в позові про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 03 серпня 2022 року по 08 вересня 2025 року необхідно скасувати та закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення моральної шкоди, заподіяної у період з 03 серпня 2022 року по 01 вересня 2025 року, та залишити без розгляду позов про стягнення моральної шкоди, заподіяної у період з 02 вересня 2025 року по 08 вересня 2025 року.

Рішення суду першої інстанції про відмову в позові в решті вимог (заподіяння моральної шкоди у період з 09 вересня 2025 по 15 вересня 2025 року) ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог і реалізацією права на відшкодування моральної шкоди.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з положеннями частини 1, 3, 5 та пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 1 статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За змістом частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

Саме на позивача у деліктних правовідносинах покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок невиконання судового рішення у справі № 686/25511/20 у період з 09 вересня 2025 року по 15 вересня 2025 року.

Позивач не надав доказів на підтвердження розміру шкоди.

Апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення у справі.

З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову в зазначеній частині.

Керуючись статтями 374, 375, 377, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2025 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 03 серпня 2022 року по 08 вересня 2025 року, скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 03 серпня 2022 року по 01 вересня 2025 року, закрити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 02 вересня 2025 року по 08 вересня 2025 року, залишити без розгляду.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 березня 2026 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта