КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 381/175/25 Головуючий у суді першої інстанції - Соловей Г.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4510/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.07.2020 між позивачем та управлінням освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради в особі начальника ОСОБА_3 було укладено Контракт.

З 13.12.2024 року управлінням освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради проводиться службове розслідування фактів, викладених у зверненні вчителя Фастівського ліцею № 1 Фастівської міської ради Київської області ОСОБА_4 від 08.12.2024 року.

Наказом управління освіти ВК Фастівської міської ради від 13.12.2024 № 234-к/тр «Про проведення службового розслідування» позивача відсторонено від виконання посадових обов`язків на час проведення службового розслідування.

27.12.2024 до відома позивача було доведено зміст наказу управління освіти ВК Фастівської міської ради від 13.12.2024 року № 235-к/тр «Про призупинення виплати заробітної платина час відсторонення директора ліцею», за яким позивачу зупинено виплату заробітної плати з 13.12.2024 року.

Наказом управління освіти ВК Фастівської міської ради від 31.12.2024 № 254-к/тр «Про внесення змін до п.2 наказу управління освіти від 13.12.2024р. № 234-к/тр Про проведення службового розслідування» було продовжено термін службового розслідування до 10.01.2025.

Посилаючись на те, що вказані накази та є протиправними, позивач просив суд:

визнати незаконним та скасувати наказ управління освіти ВК Фастівської міської ради від 13.12.2024 № 234-к/тр «Про проведення службового розслідування» та наказ управління освіти ВК Фастівської міської ради від 13.12.2024 року № 235-к/тр «Про призупинення виплати заробітної платина час відсторонення директора ліцею»;

стягнути на користь позивача з управління освіти ВК Фастівської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу,

моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн

та судові витрати.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невстановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 вересня 2025 року скасувати, увалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що наказ управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 13.12.2024 №234-к/тр «Про проведення службового розслідування» не містить посилання на жодну з підстав, передбачених пунктом 2 Порядку для проведення службового розслідування, підставою так званого службового розслідування визначено звернення вчителя Фастівського ліцею №1 Фастівської міської ради Київської області ОСОБА_4 від 08.12.2024р. через Чат-бот АнтиКор.

Однак, станом на сьогоднішній день Антикорупційний кодекс Фастівської міської територіальної громади, яким передбачалось використання чат-боту АнтиКор, не затверджено, використання в службових цілях месенджеру «Telegram» Фастівською міською радою рішенням Національного координаційного центру кібербезпеки (НКЦК) від 19 вересня 2024 року заборонено, що вказує на незаконність використання чат-боту АнтиКор на території Фастівської міської громади в цілому та ініціювання будь-яких службових розслідувань на підставі звернень через вказаний чат-бот.

Отже, призначення службової перевірки було безпідставним та відбулось з порушеннями визначеної законом процедури.

Апелянт вказує, що, зважаючи на неправомірність призначення службової перевірки та відсторонення позивача від роботи, йому було завдано моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представниця відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечила. Вказує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

В судовому засіданні в апеляційному суді взяла участь представниця відповідача Будова Н.М., яка просилаапеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Від представниці позивача ОСОБА_1 - адвоката Реви І.О. надійшла заява про розгляд справи за її відстуності.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивача ОСОБА_1 наказом управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради від 31.08.2012 року № 191 призначено на посаду директора ЗОШ І-Ш ступенів № 1 з 01.09.2012.

01.07.2020 між Управлінням освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради в особі начальника ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_1 з другого боку, було укладено Контракт, який є строковим трудовим договором. На підставі Контракту виникають строкові трудові відносини між Роботодавцем - Управління освіти ВК Фастівської міської ради та Керівником ОСОБА_1 .

Згідно Рішення Фастівської міської ради Київської області від 13.10.2022 № 74-ХХУІІ-УШ - ЗОШ І-Ш ступенів № 1 перепрофільовано (змінено тип) на Фастівський ліцей № 1 Фастівської міської ради Київської області.

13.12.2024 Наказом № 234-к/тр Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради «Про проведення службового розслідування» призначено службове розслідування фактів, викладених у зверненні вчителя Фастівського ліцею № 1 ОСОБА_4 від 08.12.2024 через Чат-бот АнтиКор щодо неналежного виконання службових обов`язків та недодержання вимог законодавства директором Фастівського ліцею №1 Фастівської міської ради Київської області ОСОБА_1 та заступником директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_5 .

Встановлено строк проведення службового розслідування з 13.12.2024 по 31.12.2024.

Відсторонено ОСОБА_1 , директора Фастівського ліцею №1 Фастівської міської ради Київської області від виконання посадових обов`язків на час проведення службового розслідування щодо неналежного виконання посадових обов`язків та недодержання вимог чинного законодавства з 13.12.2024 по 31.12.2024.

Наказом Управління освіти ВК Фастівської міської ради № 235-к/тр від 13.12.2024 «Про призупинення виплати заробітної плати на час відсторонення директора ліцею» призупинено ОСОБА_1 виплату заробітної плати за виконання обов`язків директора на час проведення службового розслідування з 13.12.2024.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 затверджено «Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу.

У пункті 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок), затвердженого Постановою № 950, і надалі - у редакції, чинній на час укладення прийняття наказу, передбачено, що відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

- у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;

- у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

- на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

- з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (далі - керівник органу).

За анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Відповідно до пункту 2 Порядку рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування).

Згідно з пунктом 3 Порядку рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до пункту 4 Порядку службове розслідування проводиться з відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається керівником органу.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «По запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 167 та частиною другою статті 169 ЦК України державні та комунальні підприємства, а також навчальні заклади, спільні комунальні підприємства належать саме до юридичних осіб публічного права, безвідносно до мети їхньої діяльності.

Під посадовими особами юридичних осіб публічного права потрібно розуміти осіб, які мають повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ, організацій, структурних підрозділів, їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Так, посадовими особами підприємства є керівник, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємств.

Правові підстави відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим органом визначені статтею 46 КЗпП України.

Відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

При відстороненні трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, тобто працівник не звільнений з роботи, а лише тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків.

Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений.

Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.

Відсторонення не має на меті покарання працівника, це особливий тимчасовий захід, що має попереджувальний характер. Воно триває або до встановлення юридичного факту, зазначеного в законі, або до припинення обставин, що призвели до відсторонення, або до вирішення питання про подальшу долю відстороненого працівника.

Отже, за суттю відсторонення від роботи є попереджувальним заходом, який застосовується роботодавцем для запобігання настанню негативних наслідків.

За змістом статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативно-правовим актом.

Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством (правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 755/6458/15-ц (провадження № 61-18651св18).

Таким чином, перелік підстав для відсторонення не є вичерпним.

Згідно з п. 1.1 Статуту Фастівського ліцею №1 Фастівської міської ради Київської області (станом на 2022 рік) (далі Статут), даний заклад освіти є заклад загальної середньої освіти комунальної форми власності, що заснований на комунальній власності Фастівської міської територіальної громади.

Засновником вказаного закладу є Фастівська міська рада Київської області (п. 1.5 Статуту), уповноважений нею орган на управління закладом освіти є управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради (п. 1.6 Статуту).

Відповідно до підпунктів 5.1, 5.8, 5.9 Статуту закладу управління закладу здійснює засновник, відповідач, керівник закладу - позивач, педагогічна рада, вищий колегіальний орган громадського самоврядування закладу. Директор призначається на посаду (за результатами конкурсного відбору) та звільняється з посади управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради.

Згідно Статуту Директор має право діяти від імені закладу без довіреності та представляти у відносинах з іншими особами; підписувати документи з питань освітньої, фінансово-господарської та іншої діяльності закладу; приймати рішення щодо діяльності закладу в межах повноважень, визначених законодавством та строковим трудовим договором, у тому числі розряджатися в установленому порядку майном закладу та його коштами; призначати на посаду, переводити на іншу посаду та звільняти з посади працівників закладу, тощо.

Таким чином, позивач, як директор закладу є посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Як вбачається з Контракту укладеного з керівником закладу, що належить до комунальної власності Фастівської міської територіальної громади, яким позивача призначено на посаду директора закладу, передбачено, що керівник підприємства несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, зокрема неналежну організацію діяльності закладу, організацію фінансово-господарської діяльності закладу, бухгалтерського обліку, невиконання статутних завдань підприємства і умов цього контракту, тощо (п. п. 2.2.1)

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про освіту» Засновник закладу освіти або уповноважений ним орган (особа), в тому числі, здійснює контроль за дотриманням установчих документів закладу освіти.

Пунктом 3.2.7 Положення про управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради, затвердженого рішенням Фастівської міської ради №15VIII-VIII від 22.04.2021 (далі Положення) передбачено, що відповідач здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю, дотримання установчих документів закладу освіти, а також за недопущення привілеїв та обмежень за різними ознаками.

Відповідно до пунктів 4.1.17, 4.1.28, 4.1.30, 4.1.32, 4.1.34 Положення Управління освіти здійснює заходи щодо запобігання і протидії корупції у закладах та установах, підпорядкованих Управлінню; здійснює повноваження делеговані Фастівською міською радою; здійснює оперативне управління діяльністю комунальних закладів та установ; забезпечує розгляд звернень громадян у межах своєї компетенції, вживає заходів щодо усунення недоліків в роботі; реалізовує інші повноваження в сфері освіти, передбачені законодавством.

Згідно зі Статутом Фастівського ліцею №1 Фастівської міської ради Київської області (далі - заклад) визначено, що управління освіти здійснює контроль за дотриманням установчих документів закладу освіти (п. 5.5 Статуту).

Також, у п. 5.13 Статуту закладу зазначено, що директор зобов`язаний зокрема виконувати закону України «Про освіту», «Про повну загальну освіту» та інші акти законодавства, а також забезпечувати їх виконання працівниками закладу, зокрема в частині організації освітнього процесу державною мовою; планувати та організовувати діяльність закладу загальної середньої освіти, тощо; контролювати виконання педагогічними працівниками та учнями освітньої програми, індивідуальної програми розвитку, індивідуального навчального плану; організовувати освітній процес; організовувати документообіг, бухгалтерський облік та звітність відповідно до законодавства; тощо.

Відповідно до контракту, укладеного з директором Фастівського ліцею №1 Фастівської районної ради Київської області від 01.07.2020 та додаткової угоди №1 від 01.07.2020, відповідач є роботодавцем позивача, директор закладу підзвітний роботодавцю (п. 1.7 контракту), Управління освіти здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю закладу, здійснює контроль за дотриманням вимог Статуту закладу (пункти 2.3.3, 2. 3.4, контракту), тощо.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення службового розслідування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950 (зі змінами та доповненнями), рішення про проведення службового розслідування приймає орган, якому відповідно до законодавства надано повноваження призначати на посаду та звільняти з посади особу, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, або керівник органу, підприємства, установи, організації, в якому виявлено порушення (керівник органу).

Згідно з Наказом від 13.12.2024 № 234-к/тр «Про проведення службового розслідування», він винесений начальником Управління освіти Єриш Н.Л., яка на день його прийняття займала посаду начальника Управління освіти, та була наділена повноваженнями прийняти рішення про проведення службового розслідування.

В ході судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що на виконання розпорядження Фастівського міського голови №296-од від 12.12.2024 «Про проведення службового розслідування», яке було прийнято у зв`язку з зверненням вчителя Фастівського ліцею №1 від 08.12.2024 через Чат-бот АнтиКор, Управлінню освіти було доручено з 13.12.2024 по 31.12.2024 провести службове розслідування щодо факту неналежного виконання службових обов`язків та недодержання вимог законодавства директором Фастівського ліцею №1 ОСОБА_1 та заступником з навчально-виховної роботи ОСОБА_5 . На час проведення службового розслідування вирішити питання з відстороненням від виконання посадових обов`язків позивача та заступника з навчально-виховної роботи ОСОБА_5 .

В судовому засіданні судом першої інстанції було допитано як свідка ОСОБА_4 , яка підтвердила факт, що вона 08.12.2024 через Чат-бот АнтиКор надіслала звернення про порушення її прав, як вчителя Фастівського ліцею №1 заступником директора Фастівського ліцею № 1 з НВР ОСОБА_5 .

В зв`язку з тим, що Управління освіти є органом уповноваженим Засновником на управління закладом, було призначене службове розслідування фактів, викладених у зверненні вчителя Фастівського ліцею №1 ОСОБА_4 від 08.12.2024 щодо неналежного виконання службових обов`язків та недодержання вимог законодавства позивачем та заступником директора закладу з навчально-виховної роботи ОСОБА_5 .

У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі 201/8462/21 від 23.03.2023, суд погодився з службовим розслідуванням та відстороненням керівника комунальної лікарні, яке призначено з метою перевірки фактів, викладених у доповідних записках щодо значних матеріальних збитків на підприємстві. Тобто оспорюваний наказ видається саме з метою перевірки фактів неналежного виконання обов`язків позивачем.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач законно видав наказ про проведення службового розслідування щодо позивача, згідно до вимог пункту 1 Порядку № 950, та на цій підставі мав право для ухвалення рішення про відсторонення позивача від роботи (п.6 Порядку).

Оскільки судом встановлено, що призначення службового розслідування та відсторонення від роботи позивача відбулось у встановленому законом порядку, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування оспорюваних наказів.

Також встановлено, що Наказ № 235-к/тр від 13.12.2024, який просив скасувати позивач у своєму позові, був скасований відповідачем Наказом №13-к/тр від 13.01.2025.

Відповідно до наказу №13-к/тр від 13.01.2025 ОСОБА_1 нараховано і виплачено заробітну плата за грудень 2024 року та січень 2025 року в повному обсязі.

Вказана обставина не оспорюється сторонами.

Отже, підстави для стягнення заробітної плати на користь позивача також відсутні.

Правильними є також висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди.

Так, згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами і доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт завдання моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони завдані, в якій грошовій сумі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Сторона, яка пред`являє вимоги відшкодування завданої їй моральної шкоди, не звільняється від обов`язку довести наявність такої шкоди, її розмір, надавши належні, допустимі та достовірні докази цього факту, у порядку встановленому процесуальними нормативно-правими актами.

Оскільки судом встановлено, що відсторонення позивача від посади відбулось відповідно до вимог закону, а позивач не надав суду належних доказів що підтверджували б заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача, вимога стягнення моральної шкоди є необґрунтованою.

Отже, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстави для призначення службового розслідування, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що цією підставою стало звернення ОСОБА_4 . Вказане повідомлення не було анонімним та містило інформацію щодо обставин, які можуть бути перевірені та вказівку на конкретних осіб, які, на думку заявниці, вчинили порушення.

Слід також зауважити, що Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не встановлено вимоги щодо форми такого повідомлення.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_4 надіслала вказане повідомлення Фастівській міській раді через чат-бот в месенджері «Telegram», тому ця інформація не могла слугувати підставою для призначення розслідування також не впливає на висновки суду.

Так, рішенням Національного координаційного центру кібербезпеки (НКЦК) від 19 вересня 2024 року органам державної влади України, військовим формуванням України, операторам критичної інфраструктури наказано невідкладно вжити організаційно-правові та технічні заходи (зокрема, шляхом упровадження технічних налаштувань адміністраторами інформаційної безпеки (відповідальними особами) для обмеження можливостей встановлення та використання месенджера Телеграм на службових комп`ютерах (пристроях) працівників органів державної влади, військовослужбовців, працівників сектору безпеки і оборони та операторів критичної інфраструктури, а також заборони (обмеження) використання Телеграм зазначеними категоріями осіб для здійснення комунікації зі службовою метою (за винятком осіб, до посадових обов`язків яких належить його безпосереднє використання).

Тобто, у листі йде мова не про заборону вказаного месенджера в цілому, а про заходи щодо обмеження його використання на службових комп`ютерах та передачі через нього службової інформації.

Управлінням протидії кіберзлочинам в Київській області Департаменту кіберполіції НПУ щодо існування та функціонування чат-боту «@AntyKorFast_bot» в месенджері «Telegram» та використання його в службових цілях Фастівською міською радою для збору інформації про факти корупції голову та виконавчий комітет Фастівської міської ради листом від 28.01.2025 ознайомлено зі змістом рішенням Національного координаційного центру кібербезпеки (НКЦК) від 19.09.2024 (Витяг з Протоколу № 24 засідання НКЦК при РНБО України від 19.09.2024) та надано практичні рекомендації, щодо впровадження організаційно-правових та технічних заходів, з метою мінімізації кіберзагроз, пов`язаних із месенджером «Telegram».

ОСОБА_4 надіслала повідомлення через Чат-бот АнтиКор 08.12.2024, тобто, до ознайомлення голови та виконавчого комітету Фастівської міської ради зі змістом рішенням Національного координаційного центру кібербезпеки (НКЦК) від 19.09.2024.

Враховуючи відсутність у законі вказівки на спосіб передачі інформації щодо виявлених порушень, колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 повідомила про можливе правопорушення у незаборонений законом спосіб. В свою чергу, Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради призначило службове розслідування з метою перевірки інформації, що стала йому відома.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам та обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 09 березня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома