РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 26.02.2026 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та дружина та факту перебування дружини на утриманні чоловіка.

Свої вимоги обґрунтовує, що з 13 липня 1985 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер. За життя він отримував пенсію, як військовослужбовець, яка була для неї, як його дружини, постійним і основним джерелом засобів для існування.

Після досягнення нею пенсійного віку 60 років у листопаді 2025 року вона, як дружина померлого військовослужбовця, звернулася до Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка, з яким вона, перебувала у зареєстрованому шлюбі і спільно проживали до дня його смерті. Однак рішенням ГУ ПФУ у Волинській області № 90/1 від 27.11.2025 їй відмовлено, у зв`язку із непідтвердженням документально, що вона перебувала на утриманні чоловіка.

Зважаючи на викладене заявниця просить встановити факт перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , а також факт постійного проживання з померлим чоловіком ОСОБА_2 , оскільки встановлення цих фактів необхідне їй для оформлення переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Ухвалою суду від 27.02.2026 року на підставі вказаної заяви відкрито провадження у справі та призначено її судовий розгляд по суті за правилами окремого провадження.

17.03.2026 від заінтересованої особи ГУ ПФУ у Волинській області до суду надійшли письмові пояснення на заяву ОСОБА_1 , в яких зазначено, що акт ОСББ «Наше Містечко», наданий ОСОБА_1 , про факт сумісного проживання на підставі показів свідків про проживання та реєстрацію разом з померлим годувальником до дня смерті є порушенням норм чинного законодавства, оскільки перелік документів, що надаються до заяви про призначення/перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначено Порядком №22-1, відповідно до п. 2.11 якого за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання разом з годувальником однією сім`єю, зазначені у пункті 2.22 Порядку, або документи, видані відповідним органом місцевого самоврядування, що підтверджує цей факт. Також зазначають, що у разі встановлення судом факту перебування на утриманні, заявниця матиме право на розгляд питання щодо призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, заявниця подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву про встановлення факту підтримала, просить її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник заінтересованої особи до суду також не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, за наявними в справі документами.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Так, згідно п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно положень частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до частин 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до вимог п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1 (зі змінами), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року ; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником.

Таким чином, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18.

В силу вимог ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться.

Положеннями статей 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18).

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання померлого чоловіка заявниці за місцем її проживання не може бути доказом того, що вона не проживала з ним, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживала зі своєю чоловіком на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду Україні у Волинській області, як отримувач пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 13.07.1985, виданого райвідділом РАГС м. Ляховичі Брестської області, заявниця ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

17.11.2025 заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою щодо перерахунку пенсії, а саме про переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за померлого чоловіка.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області № 90/1 від 27.11.2025 заявниці відмовлено в перерахунку пенсії, у зв`язку із не підтвердженням документально, що вона перебувала на утриманні чоловіка.

Разом з тим, відповідно до наданої суду довідки №7 від 10.11.2025, складеного ОСББ «Наше Містечко», шляхом опитування свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 проживав разом з заявницею ОСОБА_1 за адресою, АДРЕСА_1 , без реєстрації за місцем проживання на той момент був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ) та вони вели спільне господарство.

Даний факт також підвередили письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які зазначили що заявниця ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі до дня смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Та проживали воза адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 отримував пенсію як військовослужбовець, крім того працював і отримував заробітну плату, яка була основним джерелом засобів до існування, оскільки його дружина ОСОБА_1 отримувала невелику заробітну плату.

Судом також встановлено, що 23 жовтня 2002 року чоловіку заявниці ОСОБА_2 була призначена пенсія за вислою років, як військовослужбовцю, яку він отримував до дня смерті.

Відповідно до наданої довідки про доходи № 24 від 03.02.2026 року військової частини НОМЕР_3 , чоловік заявниці ОСОБА_2 після звільнення з військової служби до дня смерті працював начальником охорони в/ НОМЕР_4 і отримував заробітну плату в розмірі близько 20000 грн. та сплачував внески до пенсійного фонду.

Відтак, суд вважає, що у даному випадку, сукупністю всіх досліджених судом доказів, є доведеним факт спільного проживання заявниці ОСОБА_1 разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та перебування її на утриманні чоловіка, оскільки дохід чоловіка практично був основним і постійним джерелом засобів для існування заявниці.

Проаналізувавши всі зазначені вище докази, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що встановлення юридичного факту має значення для охорони прав та інтересів заявника, оскільки остання позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити ці факти з метою реалізації своїх прав по оформленні пенсії по втраті годувальника, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 81, п.1 ч.1 ст.315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у АДРЕСА_1 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Луцьк Волинської області з 23 жовтня 2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 - до дня його смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.03.2026 р.

,

Головуючий: Ігор ВІТЕР