Справа № 542/1918/24
Провадження № 6/542/6/26
У Х В А Л А

11 березня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Гринь О.О.,

за участю секретаря Коркішко А.М.,

відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

представника позивача адвоката Суслова Є.М.,

представника відповідачів адвоката Манзюка Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідачів ОСОБА_3 про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі № 542/1918/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної школи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та зобов`язання надати копію довідки з банківськими рахунками для добровільного виконання рішення у порядку розстрочення,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2026 до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла заява представника відповідачів адвоката Манзюка Т.Ю. у якій він просить розстрочити виконання рішення зі стягнення збитків у справі № 542/1918/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодина 12 платежів (перший лютому 2026 року, останній платіж у січні 2027 року) у розмірі 20 181,10 грн та зобов`язати ОСОБА_4 надати відповідачеві копію довідки з банківськими рахунками для добровільного виконання рішення у порядку розстрочення.

На обгрунтування заяви зазначає, що сума стягнення у загальному розмірі 242 173,14 грн є непомірно великою для позивача та не може бути сплачена одним платежем. Також повідомляє, що раніше отримував дохід від підприємницької діяльності, проте 25.02.2022 був призваний на військову службу по мобілізації, 12.12.2023 його звільнено з військової служби, за станом здоров`я. Через мобілізацію та проблеми зі здоров`ям ОСОБА_2 припинив здійснення своєї господарської діяльності, доходів від підприємницької діяльності у 2024 та 2025 роках не мав, а з 15.01.2025 припинив статус фізичної особи-підприємця.

17.02.2026 представником позивача адвокатом Сусловим Є.М. подано заперечення, у якому він просить відмовити у задоволенні клопотання з огляду на таке.

Передумовою для надання відстрочки/розстрочки виконання рішення є встановлення виняткових обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

При винесенні ухвали про відстрочку/розстрочку виконання рішення суд бере до уваги не тільки доводи боржника, а й матеріальний інтерес стягувача та ступінь вини боржника (відповідача) у виникненні спору, а також той факт, що важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної діяльності, а не в силу якихось об`єктивних, незалежних від відповідача обставин.

Боржником не надано належних та допустимих доказів скрутного становища (довідки про доходи, документи про склад сім`ї, докази відсутності майна), які б свідчили про об`єктивну неможливість виконання рішення суду, згідно зі ст. 81 ЦПК України.

Розстрочення виконання рішення на тривалий строк (перший лютому 2026 року, останній платіж у січні 2027 року) у розмірі 20 181,10 грн порушує права стягувача на своєчасне виконання судового рішення, що гарантовано ст. 129-1 Конституції України.

Боржник не вживав заходів для добровільного виконання рішення Полтавського апеляційного суду з 12 листопада 2025 року, протягом більш як трьох місяців, що переконливо свідчить про те, що боржник намагається максимально відстрочити оплату боргу, про що свідчать його поведінка, як до подачі позову, під час розгляду справи.

Розстрочка не повинна бути засобом уникнення відповідальності.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки/розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки чи розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Відповідачем не додано до матеріалів справи належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності виключних обставин для можливості розстрочки виконання рішення суду, а також доказів того, що ті обставини, які, на його думку, унеможливлюють виконання рішення суду на момент розгляду заяви про розстрочку, зміняться в майбутньому після можливого розстрочення .

Заявник ОСОБА_2 , та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву про розстрочку виконання рішення підтримали з підстав значених у заяві, зазначивши, що звертались до позивача з приводу добровільної сплати заборгованості, однак номер банківської картки, на яку б боржник зміг перераховувати кошти йому не надано. На пропозицію виплачувати кошти дружині стягувача - відповідач не погодився з підстав того, що докази погашення боргу позивачу будуть відсутні. Оскільки позивач проходить службу у Збройних силах України мін має банківську картку, реквізити якої має змогу надати ти відповідачу для добровільної сплати ним боргу.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Суслов Є.М. просив у задоволенні клопотання відмовити з підстав, зазначених у письмовому запереченні. Крім того пояснив, що після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 перебував у скрутному матеріальному становищі, оскільки тривалий час був вимушений відшукувати кошти для ремонту автомобіля, який використовувався ним для підприємницької діяльності, відповідач жодним чином не намагався відшкодувати йому завдані збитки. Твердження відповідача про те, що його стан здоров`я погіршився внаслідок ДТП є безпідставними, оскільки від будь-якої медичної допомоги відповідач відмовився пояснивши це відсутністю наслідків. Припинення підприємницької діяльності не свідчить про погіршення майнового стану відповідача. Крім того, у власності подружжя є майно (квартири, гараж), за рахунок якого відповідач має можливість відшкодувати завдані збитки. Позивач на сьогодні проходить службу у Збройних Силах України, вдома залишилась його дружина та двоє неповнолітніх дітей, якими вона на даний час опікується самостійно. ОСОБА_4 видав довіреність на свою дружину, яка має право замість нього отримувати кошти, однак відповідач повертати свій борг відмовляється.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши заяву про розстрочку виконання рішення суду, додані до неї документи, матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17.02.2025 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної школи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати за оренду транспортного засобу в сумі 45 000,00 грн, моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн та судові витрати в розмірі 5 570,19 грн. У частині стягнення матеріальних збитків унаслідок пошкодження автомобіля та витрат на послуги з евакуації автомобіля відмовлено. Також відмовлено в частині пред`явленого позову до ОСОБА_1 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12.12.2025 рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17.02.2025 в частині відмови у задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 скасовано та ухвалено у відповідній частині нове рішення, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки, завдані унаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 150 614,23 грн та витрати на послуги з евакуації автомобіля в розмірі 18 375,00 грн, а всього 168 989,23 грн. Також стягнуто з відповідача судові витрати на загальну суму 7613,72 грн. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд зазначає, що виконання рішення є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На важливість належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Так, у Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 435 ЦПК України).

Частина 4 ст. 435 ЦПК України передбачає, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує:

ступінь вини відповідача у виникненні спору;

щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду щодо сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Закон не передбачає вичерпного переліку обставин, які є підставою для розстрочки виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору тимчасовість перебування боржника у такому стані, та інші обставини.Також мають бути враховані права стягувача.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження заявлених вимог представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Манзюком Т.Ю. надано:

податкові декларації платника єдиного податку ОСОБА_2 за 2024 та 2025 роки відповідно до яких доходи у звітних періодах відсутні,

скріншот ЄДР, згідно із яким фізична особа-підприємець ОСОБА_5 22.01.2025 припинив підприємницьку діяльність,

копію військового квитка серія НОМЕР_1 , у якому містяться відомості про те, що ОСОБА_5 05.12.2023 звільнений у відставку за станом здоров`я.

Досліджуючи матеріали заяви про розстрочку виконання рішення, суд дійшов висновку, що надані докази не доводять скрутний матеріальний стан боржника, відсутність у нього інших доходів, рухомого чи нерухомого майна, що могли б у повній мірі свідчити про неможливість виконання рішення суду. Також не підтверджена достатніми та належними доказами неможливість виконати рішення суду через стан здоров`я боржника.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_6 про розстрочку виконання рішення суду слід відмовити.

Щодо зобов`язання ОСОБА_4 надати відповідачеві копію довідки з банківськими рахунками для добровільного виконання рішення у порядку розстрочення вирішення вказаного клопотання судом нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено. Також, оскільки вказана вимога є похідною від основної розстрочки виконання рішення, у її задоволенні слід відмовити.

Посилання відповідача на неможливість виконання зобов`язання добровільно, у зв`язку із тим, що у нього відсутня інформацію про банківський рахунок позивача та відмова його надати, є безпідставним, з огляду на таке. Нормами ст. 537 ЦК України передбачена можливість виконання зобов`язання внесенням боргу в депозит нотаріуса, нотаріальної контори. Відповідно до ч. 1 зазначеної статті боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора.

Відповідно до ч. 7 ст. 435 ЦПК Українипро відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 257, 258, 353, 354, 355, 435 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідачів ОСОБА_3 про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі № 542/1918/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної школи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та зобов`язання надати відповідачеві копію довідки з банківськими рахунками для добровільного виконання рішення у порядку розстрочення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13 березня 2026 року.

Суддя

Новосанжарського районного суду

Полтавської області О.О. Гринь