Номер провадження 2/754/1256/26
25 березня 2026 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.
за участю секретаря судового засідання Гуцул Д.Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Стислий виклад позицій сторін
02 червня 2025 року в системі "Електронний суд" представник Позивача, Котницький Іван Олексійович, подав до суду позовну заяву Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" (надалі - Позивач) до ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 108 079,91 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач не виконав виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2014 року № 2/759/966/13 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490013893 від 07.11.2006 року у загальній сумі 150 643,43 грн.
Позивач, посилаючись на статтю 625 ЦК України, вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання та зобов`язаний сплатити борг з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних за час прострочення. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, Позивач просив стягнути 3 % річних у розмірі 22 398,41 грн та 85 681,50 грн інфляційні втрати за період з 12.03.2017 по 23.02.2022.
Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався.
КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Представник Позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності.
Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.
Судова повістка надсилалась за адресою місця проживання ( АДРЕСА_1 ), зареєстрованою у встановленому законом порядку (пункт 2 частини сьомої статті 128 ЦПК України), проте особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, поштові відправлення повернулися на адресу суду без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Суд, з метою належного інформування Відповідача, який не має електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, вжив додаткових заходів та застосував альтернативні способи комунікації. Зокрема, окрім офіційних судових повісток, інформацію про суд, що розглядає справу, склад сторін, предмет позову, а також місце, дату та
Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) Відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) Відповідач не подав відзив; 4) Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох Відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх Відповідачів (частини першої, другої статті 280 ЦПК України).
Вирішення питання щодо проведення заочного розгляду справи належить до дискреційних повноважень суду.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), про що згідно зі статтею 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи без оформлення окремого документа (з внесенням відповідних відомостей до протоколу судового засідання).
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН, ОЦІНКА СУДУ
07.11.2006 року між ЗАТ "Альфа-Банк" (правонаступником якого є АТ "Сенс Банк") та Відповідачем було укладено Кредитний договір № 490013893.
Відповідно до виконавчого листа від 16.06.2014 року № 2/759/966/13, виданого Святошинським районним судом міста Києва, з Відповідача на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 152 269,86 грн. Зазначена сума включає: заборгованість за кредитним договором у вигляді сплати процентів у розмірі 59 469,20 грн та пеню в сумі 91 174,30 грн (що загалом становить 150 643,43 грн), а також 1 506,43 грн сплаченого судового збору та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
04 липня 2019 року на підставі вказаного виконавчого документа було відкрито виконавче провадження № 59462318. Згідно з відомостями про проведення виконавчих дій, 07 липня 2025 року приватним виконавцем було винесено постанову про припинення розшуку майна боржника. Того ж дня, на підставі письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, виконавчий лист було повернуто керуючись пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". Отже, станом на час розгляду справи рішення суду залишається невиконаним, а сума непогашеної заборгованості за виконавчим документом становить 152 269,86 грн.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18).
Суд ураховує висновок Верховного Суду про те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (пункт 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження 12-302гс18)).
Водночас за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує такого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. При цьому факт ухвалення судового рішення щодо прав та обов`язків учасників зобов`язальних (регулятивних) правовідносин не змінює самого зобов`язання та не припиняє його (пункти 68, 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року у справі № 754/511/23, провадження № 14-63цс25).
Суд ураховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у пункті 62 постанови від 15 листопада 2019 року у справі № 905/1753/18, відповідно до якого "нарахування 3 % річних та інфляційних, згідно зі статтею 625 ЦК України, належить здійснювати на суму основного боргу, стягнуту цим судовим рішенням до її повної сплати боржником, без урахування стягнутих цим рішенням сум пені, 3 % річних, інфляційних, та судового збору".
У цій же постанові наголошено, що нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на заборгованість, до складу якої, окрім основного боргу, входять суми неустойки, 3 проценти річних та інфляційні втрати, "не відповідає принципу заборони подвійної цивільно-правової відповідальності та суперечить положенням статті 550 Цивільного кодексу про заборону нарахування процентів на неустойку".
Крім того, Суд ураховує висновки Верховного Суду у постанові від 05 лютого 2026 року у справі № 922/4754/24, де зазначено, що "стягнення неустойки є самостійною мірою цивільно-правової відповідальності, тому на неї не можуть нараховуватись проценти річних та інфляційні втрати, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України".
У вказаній постанові Верховний Суд відхилив як необґрунтовані доводи "щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних на нараховані раніше відсотки річні, відсотків річних на інфляційні збитки, а також відсотків річних та інфляційні збитки на пеню", та прямо послався на попередню практику, підтвердивши, що "нарахування 3 % річних, інфляційних втрат та пені згідно зі статтею 625 ЦК України необхідно здійснювати на суму основного боргу, стягнуту цим судовим рішенням до її повної сплати боржником, без урахування стягнутих цим рішенням сум відсотків річних, інфляційних втрат".
Зважаючи на викладене, Суд визнає помилковим розрахунок Позивача в частині нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на загальну суму заборгованості за виконавчим документом, до складу якої входять суми відсотків, пені та судових витрат, оскільки це суперечить вказаним вище висновкам Верховного Суду.
Суд виходить з того, що передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати та 3 % річних мають нараховуватися виключно на суму основного боргу, яка становить 59 469,20 грн.
З цих підстав Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково у встановленому розмірі.
Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 141 ЦПК України, з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача сплачена сума судового збору у розмірі 880,06 грн (2 422,40 х39 264,84 / 108 079,91).
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, Суд
1. Позов Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.
4. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача (стаття 285 ЦПК України), яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
6. Відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
7. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суд підписує повне рішення без його проголошення. Учасники справи не з`явилися у призначене судове засідання. Позивач заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України) - 25.03.2026 року
Суддя Інна КОВАЛЕНКО