Справа №: 148/686/26
Провадження № 2-з/148/5/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчук О.О. в м. Тульчині, розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Кравець Віта Анатоліївна про забезпечення позову.

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представниця позивача адвокат Кравець Віта Анатоліївна з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 12.11.2025.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу на відчуження належного йому на праві власності транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , яку ухвалою суду від 12.03.2026 було повернуто заявнику з причин недодержання заявником вимог ст. 151 ЦПК.

20.03.2026 заявник знову звертається з виправленою заявою, в обґрунтування якої зазначає, що 12.11.2025 близько 18:15 год. водій ОСОБА_4 в м. Тульчині по вул. Пестеля керував автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та виїжджаючи з другорядної дороги не надав перевагу в русі автомобілю марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримали тілесні ушкодження. 02.02.2026 постановою Тульчинського районного суду Вінницької області у справі № 148/2892/25, за результатом розгляду адміністративних протоколів, ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Враховуючи те, що згідно постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.02.2026 у справі № 148/2892/25 зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 ПДР, а згідно висновків експерта № 165-166 від 18.12.2025, отримані малолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тілесні ушкодження, могли виникнути в термін на який вказує під експертні особи та при обставинах ДТП 12.11.2025, останні мають право вимагати відшкодування майнової та моральної шкоди. Так ОСОБА_1 , як законний представник малолітніх дітей просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 3874,76 грн, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200000,00 грн моральної шкоди, 30000,00 грн, витрат на послуги адвоката, загальною сумою 233874,76 грн. Відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду малолітнім дітям внаслідок ДТП відмовляється. Зазначає, що відповідач по справі задля уникнення відповідальності може відчужити даний транспортних засіб, що в подальшому утруднить, ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, оскільки сума відшкодування є значною й отримати ці кошти позивач зможе, зокрема, за рахунок реалізації вказаного автомобіля, середня ринкова вартість якого станом на 19.03.2026 складає 4000073,03 грн. Вважає що вказане забезпечення позову жодним чином не порушує права відповідача по справі, оскільки той може безперешкодно користуватися своїм майном.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів

Предметом спору є відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП малолітнім дітям.

Отже, обраний позивачем захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить відповідачу не призведе до надмірного обмеження майнових прав останнього та, зважаючи на предмет позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Позивач довів те, що наразі є підстави вважати, що не застосування заходу забезпечення позову, про який він просить, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, через потенційну можливість відповідача відчужити це майно на користь третіх осіб.

Для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі, якщо таке буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову, оскільки інформацією щодо перебування будь-якого іншого майна у власності відповідача, на яке в разі задоволення позову може бути звернуто стягнення, суд не володіє.

При цьому, суд керується приписами статті 5 ЦПК України, у відповідності до якої здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, а також принципом верховенства права, визначеного статтею 10 ЦПК України.

Підстав щодо обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, враховуючи, що арешт майна відповідача не передбачає вилучення цього майна з його володіння, судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 5, 10, 149-154, 157, 258-261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представниця позивача адвокат Кравець Віта Анатоліївна до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_4 на відчуження в будь-який спосіб (продавати, дарувати, передавати в заставу, переоформлювати в сервісному центрі МВС, тощо) належний останньому на праві власності транспортний засіб автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_3 .

Виконання ухвали з питання забезпечення позову здійснюється негайно, в порядку встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали до виконання направити до сервісного центру МВС, а також представниці позивача до відома засобами підсистеми «Електронний суд», у відповідності до ч. 7 ст. 14 ЦПК України, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Копії ухвали до відома іншим учасникам справи надіслати засобами поштового зв`язку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Дамчук