ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/528/24 Номер провадження 22-з/814/50/26 Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
12 березня 2026 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Обідіної О.І., Пилипчук Л.І.
розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кумечко Марини Сергіївни про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм» про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності,-
Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 29 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до Карлівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм» про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення третього засідання восьмої сесії восьмого скликання Карлівської міської ради від 03 грудня 2021 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Карлівської міської ради Полтавського району Полтавської області загальною площею 2,0 га, кадастровий номер :00:006:0133 Карлівської міської ради Полтавської області та передано її у власність ОСОБА_2 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :00:006:0133 реєстровий номер 583, виданий 28.06.2022 року, видавник Пусан В.М., приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Скасовано рішення приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Пусан Владислава Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 64010084 від 28.06.2022 року про реєстрацію права власності ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу реєстровий № 583, виданий 28.06.2022 року, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :00:006:0133.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:006:0133, від 01.07.2022 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм».

Скасовано рішення приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шуба Алли Федорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 64075230 від 05.07.2022 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм», , на підставі договору оренди, виданого 01.07.2022 року, номер запису про інше речове право: 47239967 від 01.07. 2022 року з одночасним припиненням права оренди Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм» земельної ділянки з кадастровим номером :00:006:0133.

Стягнуто із Карлівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору по 605 гривень 60 копійок з кожного.

Додатковим рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2025 року стягнуто з Карлівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу по 20800 грн. з кожного.

Не погодившись з вказаними рішеннями суду першої інстанції їх в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_3 адвокат Шинкаренко М.А., просила їх скасувати та ухвалити нові судові рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та стягненні витрат на правничу допомогу, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 січня 2026 року апеляційні скарги представника ОСОБА_3 адвоката Шинкаренко Марини Анатоліївни залишено без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 29 липня 2025 року та додаткове рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2025 рокузалишено без змін.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Кумечко Марини Сергіївни до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції у сумі 6000 грн.

Заява обґрунтована тим, що 27.01.2026 представником позивача в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України було подано заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

До заяви про ухвалення додаткового рішення було подано наступні докази витрат на правову допомогу: договір про надання правової допомоги від 26.01.2026; акт виконаних робіт від 27.01.2026; квитанцію № 13 від 27.01.2026 про оплату гонорару у сумі 6000 грн.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Кумечко М.С. до суду надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без її участі.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви в судове засідання не з?явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Кумечко М.С. про стягнення витрат на правову допомогу виходячи з наступного.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).

На підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу надану в суді апеляційної інстанції надано: договір про надання правової допомоги від 26.01.2026 укладений між адвокатом Кумечко М.С. та ОСОБА_1 ; акт виконаних робіт від 27.01.2026, в якому сторони узгодили обсяг наданих адвокатом послуг та розмірі гонорару у сумі 6000 грн.; квитанцію № 13 від 27.01.2026 про оплату гонорару у сумі 6000 грн. (т. 2, а.с 219-220).

З огляду на викладене, заявлений розмір витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 6000 грн. підтверджений належними, достатніми та достовірними доказами.

Визначений адвокатом Кумечко М.С. розмір витрат на професійну правничу допомогу надану в апеляційному суді є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та часом, витраченим адвокатом на виконання цих робіт.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, враховуючи принцип співмірності та розумності, критерій реальності адвокатських витрат, характер складності справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, а також відсутність заперечень щодо визначеного розміру витрат на правову допомогу, дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу надану при апеляційному перегляді даної справи у розмірі 6000 грн.

Керуючись ст.ст.141, 270, 368 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кумечко Марини Сергіївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Постановити у справі № 531/528/24 за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм» про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції у сумі 6000 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий: О.В. Чумак

Судді: О.І. Обідіна

Л.І. Пилипчук