ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 681/673/23

Провадження № 22-ц/820/26/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Плінська І.П.,

з участю відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Полонської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділляземінвест», за участі третьої особи без самостійних вимог Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області про визнання недійсними документацій із землеустрою, скасування рішень, скасування державної реєстрації земельної ділянки, припинення речових прав на земельні ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Цідик А.Ю. від 29 травня 2025 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року позивачка, звертаючись з цим позовом до відповідачів, вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . На підставі рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 16.07.2018 року (справа 681/1251/16-ц), яке набрало законної сили 06.11.2018 року, вона набула право власності в порядку спадкування після батька на житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 .

Рішенням Кустовецької сільської ради №2 від 30.11.1993 року матері її батька ОСОБА_4 , ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,46 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,21 га для ведення підсобного господарства, яку в подальшому успадкував її батько ОСОБА_4 .

Водночас цим же рішенням Кустовецької сільської ради №2 від 30.11.1993 року суміжному землекористувачу ОСОБА_1 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,06 га для ведення підсобного господарства, всього 0,31 га.

У липні 2019 року вона звернулася до землевпорядника ОСОБА_6 , що має відповідну ліцензію на виконання землевпорядних робіт, щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж належної їй земельної ділянки по АДРЕСА_1 в натурі (на місцевості).

Після виїзду та обстеження місця розташування земельної ділянки з`ясувалося, що за результатами проведених землевпорядних робіт зареєструвати дану земельну ділянку буде неможливо, оскільки вона буде частково накладатися на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0085 площею 0,25 га, зареєстровану за ОСОБА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером № :01:003:0086 площею 0,0806 га, сформованої на підставі техдокументації, виготовленої на замовлення ОСОБА_7 .

Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0085 площею 0,25 га зареєстровано за ОСОБА_1 .

Речові права щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0086 за ОСОБА_8 не зареєстровано.

Згідно з рішенням Полонської міської ради ОТГ від 07 вересня 2018 року №19 «Про добровільне приєднання до Полонської об`єднаної територіальної громади» до Полонської ОТГ перейшли повноваження Кустовецької сільської ради як органу місцевого самоврядування, а повноваження Кустовецької сільської ради були припинені з 07 вересня 2018 року.

Разом з тим, Кустовецька сільська рада, повноваження якої були припинені з 07 вересня 2018 року, 18 грудня 2018 року прийняла рішення № 7 про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою (а не проекту відводу) щодо встановлення меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,09 га за рахунок земель комунальної власності, розташованих в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , скориставшись своїм службовим положенням секретаря Кустовецької сільської ради, виготовила собі технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером № :01:003:0086 площею 0,0806 га, яка у подальшому не була затверджена та у власність ОСОБА_8 не передавалася.

Рішення Кустовецької сільської ради № 7 від 18.12.2018 року прийняте неповноважним органом і суперечить нормам ст. 21 ЦК України, ч. 1 ст. 155 ЗК України, порушує публічний порядок його вчинення і порушує конституційні права позивачки як суміжного землекористувача, оскільки ділянка сформована частково за рахунок її ділянки.

В результаті формування спірних ділянок відповідачами її земельна ділянка зменшилася на 0,9 га, з 0,46 га до 0,37 га.

Водночас у ОСОБА_1 збільшилася площа з 0,31 га до 0,4211 га (тобто, на 0,1111 га), що підтверджується схемами земельних ділянок в АДРЕСА_3 інженера-землевпорядника ОСОБА_6 після виготовлення технічної документації із землеустрою TOB «Поділляземінвест» 07.03.2019 року.

3.03.2018 року TOB «Поділляземінвест» виготовило технічну документацію із землеустрою на ім`я ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , 07.03.2019 року затвердила та зареєструвала її в Державному земельному кадастрі за № :01:003:0085.

14.01.2019 року TOB «Поділляземінвест» на підставі рішення Кустовецької сільської ради» №7 від 12.12.2018 року виготовило технічну документацію із землеустрою на ім`я ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 та в березні 2019 року зареєструвала її в Державному земельному кадастрі, кадастровий номер :01:003:0086.

При виготовленні цих технічних документацій із землеустрою були грубо порушені та проігноровані її права як суміжного землекористувача, по АДРЕСА_1 стосовно погодження спільної межі.

Виконавець робіт TOB «Поділляземінвест», грубо порушуючи вимоги п.п. 2.8, 3.1, 3.12., 3.14 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року, не повідомив її як суміжного землекористувача, вона взагалі не вказана суміжним землекористувачем відповідачок у техдокументаціях на їх ділянки, а межі суміжного землекористування визначалися не по об`єктивно існуючим сталим межам (фундамент огорожі з металевою сіткою тощо).

Згідно висновку додаткової земельно-технічної експертизи № 500/21 від 29.11.2021 року площі земель, зазначених в рішеннях, не відповідають фактичним площам.

З цих підстав, з врахуванням уточнень позову, позивачка просила визнати недійсною технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки ОСОБА_1 , кадастровий номер :01:003:0085, розташовану в АДРЕСА_2 ; скасувати рішення Полонської міської ради № 7 від 05.02.2021 року про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 та припинити її право власності на вказану земельну ділянку;

визнати незаконним та скасувати рішення Кустовецької сільської ради № 7 від 18.12.2018 року про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки; визнати недійсною технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки ОСОБА_2 , кадастровий номер :01:003:0086, розташовану в АДРЕСА_2 ; скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки та припинити речове право на вказану земельну ділянку.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Полонської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділляземінвест» за участі третьої особи без самостійних вимог Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання недійсною технічної документації із землеустрою, скасування рішення про її затвердження та скасування державної реєстрації, припинення речових прав на земельні ділянки, визнання незаконним рішення - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати як незаконне та задовольнити позов. На її думку, суд першої інстанції неповно встановив усі обставини справи та дійшов помилкового висновку про недоведеність порушення її права. Суд не врахував, що її бабі ОСОБА_4 рішенням Кустовецької сільської ради № 2 від 30.11.1993 року передано у власність земельну ділянку площею 0,46 га (0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,21 га для ведення особистого селянського господарства) в АДРЕСА_1 . Водночас згідно цього рішення Кустовецької сільської ради по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 рахувалася земельна ділянка площею 0,31 га (0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,06 га для ведення особистого селянського господарства). Суміжні землекористувачі ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_1 погодили межі суміжного землекористування і встановили сталі межові знаки (бетонний фундамент із металевими стовпчиками, металеву сітку тощо), які існують досі.

В 2016 році сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_6 за її зверненням проводив технічне обстеження земельної ділянки у АДРЕСА_1 загальною площею 0,46 га та підтвердив її наявність по фактичних межах і відсутність будь-яких порушень земельного законодавства, що також зазначено в рішенні від 16.07.2018 року, справа №681/125/16-ц. Проте у 2019 році після повторного обстеження її земельної ділянки сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_6 з`ясувалося, що відповідачки сформували спірні земельні ділянки частково за рахунок її земельної ділянки, не врахувавши фактичну межу між їх ділянками згідно сталих межових знаків в результаті площа її земельної ділянки зменшилася із 0,46 га до 0,37 га, на 0,09 га.

Судом не враховано, що у власності ОСОБА_1 рахувалася земельна ділянка площа 0,31 га, а зараз у відповідачок вона збільшилася до 0,4211 га.

Суд першої інстанції також не з`ясував, за рахунок яких земель Кустовецькою сільською радою рішенням №7 від 18.12.2018 року «надано дозвіл» ОСОБА_2 на виготовлення техдокументації із землеустрою щодо ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,09 га, тоді як ця земельна ділянка вже була передана рішенням Кустовецької сільської ради № 2 від 30.11.1993 року у власність її матері.

При цьому Кустовецька сільська рада на час ухвалення цього рішення була припинена шляхом приєднання до Полонської міської ради, і не мала повноважень приймати будь-які рішення.

Також не враховано, що при складанні технічної документації із землеустрою у 2018 році відповідачі порушили вимоги ст. 198 ЗК України, провели комплекс робіт і кадастрову зйомку земельних ділянок без погодження меж із суміжними землекористувачами, чим порушили її права як суміжного землекористувача і неправомірно заволоділи частиною її земельної ділянки площею близько 0,09 га.

У відзиві Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області зазначає, що скасування державної реєстрації технічної документації законодавством не передбачено.

В засіданні апеляційного суду представник апелянтки підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Відповідачі та їх представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники в суд не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норми матеріального права, а також невідповідність висновків обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом встановлено, що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 16.07.2018 року в справі № 681/1251/16-ц (набрало законної сили 06.11.2018 року) за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано право власності на жилий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 .

23.11.2018 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вказане майно.

Рішенням 14-сесії Кустовецької сільської ради № 2 від 30.11.1993 року матері її батька ОСОБА_4 . ОСОБА_5 ( №203) передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,46 га, з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,21 га - для ведення підсобного господарства.

В книзі реєстрації громадян, яким безоплатно передано земельні ділянки у приватну власність по Кустовецькій сільській раді під №263 записана ОСОБА_9 0,25 га, 0,21 га.

Право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 за життя не оформляла, державний акт на право приватної власності на землю не отримувала, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до записів в погосподарській книзі Кустовецької сільської ради за 2001-2005 роки за ОСОБА_4 рахувалася земля для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення підсобного господарства 0,21 га.

Рішенням Кустовецької сільської ради № 2 від 30.11.1993 року суміжному землекористувачу ОСОБА_1 (№ 176) була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,06 га для ведення підсобного господарства, а всього 0,31 га.

В 2018 році TOB «Поділляземінвест» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на ім`я ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Рішенням Полонської міської ради №7 від 05.02.2021 року затверджено вказану технічну документацію та передано у власність ОСОБА_1 присадибну земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0085 площею 0,25 га. Право власності ОСОБА_1 на цю ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 17.02.2021 року.

В липні 2019 року позивачка звернулася до фахівця-землевпорядника ОСОБА_6 , що має відповідну ліцензію на виконання землевпорядних робіт, з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж належної їй земельної ділянки в натурі в АДРЕСА_1 .

Інженер-землевпорядник ОСОБА_6 листом від 12.07.2019 року повідомив, що за результатами проведених землевпорядних робіт зареєструвати дану земельну ділянку буде неможливо, оскільки вона буде частково накладатися на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :01:003:0085 площею 0,25 га.

Листом від 18.02.2022 року інженер-землевпорядник ОСОБА_6 повідомив, що виготовлення землевпорядної документації на площу 0,21 га для ведення особистого селянського господарства унеможливить проведення її державної реєстрації в ДЗК з причини накладення меж на ділянки з кадастровими номерами :01:003:0085, :01:003:0086 та долучив схему земельних ділянок, в якій зазначена фактична площа земельної ділянки ОСОБА_3 0,37 га.

Рішенням 55-ї сесії 1-го скликання Полонської міської ради ОТГ від 07 вересня 2018 року № 19 до Полонської об`єднаної територіальної громади перейшли повноваження Кустовецької сільської ради як органу місцевого самоврядування.

Рішенням Полонської міської ради від 14.12.2018 року №22 ухвалено розпочати процедуру реорганізації юридичної особи - Кустовецької сільської ради (), розташовану за адресою: АДРЕСА_4 шляхом приєднання до Полонської міської ради (, розташованої за адресою: м. Полонне, вул. Л.Українки, 13, Полонського району Хмельницької області).?

Кустовецька сільська рада реорганізована шляхом приєднання до Полонської міської ради 14.12.2018 року.

Рішенням Кустовецької сільської ради № 7 від 18.12.2018 року надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,09 га за рахунок земель комунальної власності, розташованих в АДРЕСА_2 .

В 2019 році TOB «Поділляземінвест» виготовило технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_2 з кадастровим номером № :01:003:0086 площею 0,0806 га, яка у подальшому не була затверджена та у власність ОСОБА_8 не передавалася.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0086 зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Жодні речові права щодо цієї ділянки не зареєстровано.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторона позивача не довела достатніми та допустимими доказами накладення спірних земельних ділянок відповідачів на земельну ділянку, яка перебуває в користуванні позивачки, тож недоведеним є порушення її права. Попри наявне рішення Кустовецької сільської ради від 30.11.1993 року №2 про передачу ОСОБА_10 у приватну власність земельної ділянки площею 0,46 га (0,25 га для обслуговування будинку та 0,21 га для ведення підсобного господарства), технічна документація на ці ділянки не затверджувалася, державні акти на право власності на землю не видавалися.

Оскаржуване рішення Кустовецької сільської ради від 18.12.2018 року №7 про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,09 га за рахунок земель комунальної власності, розташованих в АДРЕСА_2 , вичерпало свою дію внаслідок його виконання, скасування цього рішення не породжує правових наслідків для позивачки. Тому прийняття цього рішення Кустовецькою сільською радою, яка на той час вже була реорганізована і не мала повноважень, не є підставою для його визнання недійсним та скасування, тож ця позовна вимога не підлягає задоволенню.

Проте з цими висновками не можна погодитися, зважаючи на таке.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ч.ч. 1-2 статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частин 1, 7 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Винесення в натурі (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

За змістом ч.ч.1, 3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно з частинами 1-2 статті 118 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

За частиною 5 статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

За змістом статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

Суд першої інстанції правильно встановив, що домогосподарства позивачки ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) та відповідачки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) є суміжними, сторони є суміжними землекористувачами.

За домогосподарством позивачки (попередні власники - її баба ОСОБА_4 , батько ОСОБА_4 ) по АДРЕСА_1 по земельно-облікових документах обліковувалася земельна ділянка площею 0,46 га.

Тому рішенням Кустовецької сільської ради № 2 від 30.11.1993 року матері батька позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (№203) передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,46 га, з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,21 га - для ведення підсобного господарства.

За домогосподарством відповідачки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 по земельно-облікових документах обліковувалася земельна ділянка площею 0,31 га, тому рішенням Кустовецької сільської ради № 2 від 30.11.1993 року ОСОБА_1 (№ 176) передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,06 га для ведення підсобного господарства, а всього 0,31 га.

Як вбачається з матеріалів справи, суміжні землекористувачі ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_1 погодили межі суміжного землекористування і встановили сталі межові знаки (встановлена огорожа у виді бетонного фундаменту з металевими стовпчиками, на яких зафіксовано металеву сітку тощо), які існують досі.

У справі немає жодних даних про наявність спорів між власниками цих домоволодінь щодо порушення фактичної межі земельних ділянок в натурі на місцевості.

На час приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки, що перебувала в її користуванні, механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначала чинна на той час Інструкція про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (далі Інструкція), затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376.

Згідно з пунктом 1.2. Інструкції встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Отже, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) це визначення за допомогою геодезичних пристроїв місця знаходження поворотних точок меж земельної ділянки та їх закріплення межовими знаками.

За змістом ч.ч.1-2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Суд першої інстанції в порушення ст. 89 ЦПК України не дав належної та обґрунтованої оцінки належності, допустимості, достовірності кожного з представлених доказів окремо, а також не оцінив достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності.

Так, в основу рішення суд першої інстанції поклав висновки експерта ОСОБА_11 за результатами проведення судових земельно-технічних експертиз, проведених у іншій цивільній справі № 681/1312/20.

Згідно висновку експерта Лазарчук В.В. №484/21 від 25.05.2021 року (а.с. 145-166 том 1) фактичне місце розташування земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 відповідає місцю розташування земельної ділянки, визначеному згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості ОСОБА_1 .

Згідно висновку (додаткового) експерта ОСОБА_11 №500/21 від 29.11.2021 року (а.с. 167-190 том 1) земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 за їх фактичним використанням в існуючих межах та межових знаках (огорожах) не відповідають рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Технічна документація із землеустрою на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0085, що розташована по АДРЕСА_2 (виготовлена у 2018 році ТОВ «Поділляінвест» на ім`я ОСОБА_1 ) відповідає правовстановлюючим документам, що зареєстровані в реєстрі речових прав та відображені на Публічній кадастровій карті України та існуючим твердим межовим знакам (огорожам) та відкритим межам.

Межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 проходять частково по твердим рубежам (огорожам) та частково по межі, де огорожа відсутня (відкрита межа).

У додатку №2 висновку №500/21 від 29.11.2021 року (План земельної ділянки, а.с. 190 том 1) відображено, що земельна ділянка ОСОБА_1 площею 0,25 га фактично складається з двох ділянок - № НОМЕР_1 площею 0,2393 га; №2 «спірна» земельна ділянка площею 0,0108 га, межі якої проходять частково по твердим рубежам (огорожам) та частково відсутні (відкрита межа). На місцевості межових знаків встановленого зразка не виявлено.

При цьому за змістом дослідницької частини висновку №500/21 від 29.11.2021 року межі цієї «спірної» земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,0108 га частково проходять по твердим рубежам (огорожам) (точки 21-22-9-10) та частково по відкритій межі від точок 10-21.

Висновок експерта про те, що сформована ОСОБА_1 земельна ділянка :01:003:0085 відповідає її фактичному землекористуванню ґрунтується лише на тому, що й на цій «спірній» частині ділянки :01:003:0085 знаходиться майно (дрова) ОСОБА_1 , тобто, вона користується цією частиною ділянки.

Ці ж обставини підтвердила в апеляційному суді експерт ОСОБА_11 .

Проте такий висновок прямо суперечить нормам ч.ч.1-2 ст. 107 ЗК України, пункту 1.2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Так, всупереч цим нормам закону експерт не врахувала, що фактична межа між дворогосподарствами (огорожа з бетонованого фундаменту та металевої сітки) виявилася всередині зареєстрованої земельної ділянки :01:003:0085 ОСОБА_1 (точки 9-22 додатку № 2 №500/21 від 29.11.2021 року), а межа земельної ділянки :01:003:0085 ОСОБА_1 зміщена в сторону дворогосподарства ОСОБА_3 на 4 м від існуючої огорожі і ніяк не визначена на місцевості ( «відкрита межа» за висловом експерта).

Більше того, як вбачається з фотоматеріалів (а.с. 33-37, том ІІ), виготовлених інженером-землевпорядником ОСОБА_6 , спірна межа земельної ділянки :01:003:0085 ОСОБА_1 , що зміщена в сторону дворогосподарства ОСОБА_3 виходить орієнтовно на середину дерев?яної штахетної брами (на вулицю Гагаріна), такої ж, як і решта огорожі садиби ОСОБА_3 .

Отже, зміст дослідницької частини висновку експерта №500/21 від 29.11.2021 року, а також складений план земельної ділянки (додаток №2 висновку) цілком спростовує висновок експерта про відповідність сформованої земельної ділянки :01:003:0085 ОСОБА_1 її фактичному землекористуванню на час складання відповідної техдокументації із землеустрою.

В апеляційному суді відповідачка ОСОБА_1 ствердила, що огорожа з бетонованого фундаменту та металевої сітки на межі з сусіднім домогосподарством влаштована нею, з приводу цієї межі ніколи не було спорів з сусідами ОСОБА_12 .

Той факт, що ця давня огорожа з бетонованого фундаменту, вкритого мохом, та металевої сітки (фотоматеріали а.с.28-30, 34, том ІІ) виявилася всередині земельної ділянки :01:003:0085 ОСОБА_1 , а межа цієї ділянки зміщена в сторону дворогосподарства ОСОБА_3 на 4 м від існуючої огорожі і ніяк не позначена на місцевості, беззаперечно свідчить про накладення земельної ділянки :01:003:0085 на земельну ділянку, що знаходиться в користуванні позивачки.

Такий висновок цілком узгоджується з даними Технічного звіту за результатами проведення геодезичної зйомки земельної ділянки позивачки, виконаного у 2016 році інженером-землевпорядником ТОВ «Геобуд-Проект» ОСОБА_6 (а.с. 232-240, том ІІ). Згідно складеного каталогу координат поворотних точок зовнішніх меж ділянки, відомості вирахування площі ділянки площа землекористування ОСОБА_3 складала 0,46 га, що відповідало земельно-обліковим документам.

Як ствердив допитаний в суді першої інстанції інженер-землевпорядник ОСОБА_6 , він виконував геозйомку з метою виготовлення на замовлення позивачки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 , що не було зроблено за неоформлення спадщини на будинок позивачкою.

Заміри проводив по існуючих твердих межах зі сторони сусідньої ділянки по АДРЕСА_2 частково бетонована бровка з металевою сіткою, за господарськими будівлями металева сітка, і по межі обробленої ділянки ОСОБА_1 та необробленої (зарослої бур`янами) ділянки ОСОБА_3 . Площа ділянки відповідала обліковим документам 0,46 га.

У 2019 році приїхав вдруге, за допомогою GРS робив вимір земельної ділянки ОСОБА_3 , її площа склала 0,37 га, тобто, на 0,09 га менше. Звіривши заміри, проведені у 2016 році земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 з координатами, отриманими при замірах у 2019 році, а також координати з бази ДЗК суміжних земельних ділянок відповідачів :01:003:0085, :01:003:0086, виявив накладення, відображені на схемі (а.с.28, том І).

Згідно наданих апеляційному суду письмових пояснень інженера-землевпорядника ОСОБА_6 , накладення виявлено по межі вниз від господарських будівель до ставу (де в 2016 році ділянка ОСОБА_3 не оброблялася і була заросла бур?янами), а також біля будівель - була зміщена в сторону ділянки ОСОБА_3 на 4 метри від існуючої чіткої межі (огорожа з бетонованої бровки та металевої сітки) між дворогосподарствами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . У 2016 році при обмірах візуально належність території до одного чи іншого сусіда була явною: дворогосподарство ОСОБА_1 відгороджене бетонованою бровкою з металевою сіткою, а дворогосподарство ОСОБА_3 - огороджене старою дерев?яною огорожею, дерев?яною брамою з штахет. В межах садиби ОСОБА_3 від сусідки ОСОБА_1 було відгороджено через хвіртку частину подвір?я (кошару) площею близько 0,02 га з виїздом на вулицю Гагаріна через цю дерев`яну браму.

При проведенні обмірів в 2019 році в цій відгородженій частині подвір?я (кошарі) уже були розташовані різні будівельні матеріали, складені дрова, собача будка з прив?язаною собакою, ходили гуси, тобто, вся ця територія вже повністю використовувалася ОСОБА_1 незважаючи на те, що згідно координат поворотних точок межа земельної ділянки :01:003:0085 на цьому відрізку проходить посередині цього подвір?я. Ця межа ніяк не визначена в натурі на місцевості і зі сторони вулиці виходить орієнтовно на середину вказаної дерев?яної брами, з другої сторони перпендикулярно до дерев?яної огорожі, - такої ж, як і решта огорожі садиби ОСОБА_3 .

Згідно схеми накладення земельних ділянок, складеної інженером-землевпорядником ОСОБА_6 (а.с.28, том І), накладення земельної ділянки ОСОБА_1 (кадастровий номер :01:003:0085) на земельну ділянку ОСОБА_3 вліво від зазначеної огорожі становить 0,0108 га, по межі за господарськими будівлями вниз до ставу - 0,0143 га, всього - 0,0251 га; накладення на земельну ділянку ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0086 по межі за господарськими будівлями вниз до ставу становить 0,0240 га.

Апеляційний суд також констатує, що інші (несуміжні) межі земельних ділянок сторін залишаються сталими, оскільки з півночі прилягають до вулиці Гагаріна, з півдня - до ставка, а також обмежені іншими зареєстрованими ділянками - за даними Публічної кадастрової карти ділянки :01:003:0085, :01:003:0086 межують з ділянкою :01:003:0027, а ділянка позивачки з ділянкою :01:004:0050 (землі транспорту).

Тож ці обставини цілком свідчать, що загальна площа ділянок відповідачок збільшилася до 0,424 га (0,25 га + 0,0806 га + 0,0934 га згідно додатку 2 висновку експерта №500/21 від 29.11.2021 року) проти переданих 0,31 га у приватну власність ОСОБА_1 рішенням Кустовецької сільської ради № 2 від 30.11.1993 року за рахунок зменшення площі земельної ділянки позивачки з 0,46 га до 0,37 га, а також земель комунальної власності (від ставка).

Отже, наведені докази цілком узгоджуються між собою і підтверджують накладення спірних земельних ділянок :01:003:0085, :01:003:0086 на земельну ділянку, що перебуває у користуванні позивачки.

Попередня землекористувачка по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , отримавши рішення Кустовецької сільської ради №2 від 30.11.1993 року про передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,46 га, дійсно не завершила процедуру оформлення права власності на землю, визначену ст. 17 ЗК України 1991 року не розроблено відповідну техдокументацію із землеустрою та не отримано правовстановлюючий документ на землю.

Разом з тим, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22.03.2023 року у справі № 570/2844/19, у випадку, якщо спадкодавець за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації земельної ділянки (Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц, постановах Верховного Суду від 04.11.2020 року у справі № 545/1631/19 та від 24.12. 2021 року у справі № 343/1341/20).

Тож позивачка, що прийняла спадщину після смерті свого батька, який в свою чергу прийняв, але не оформив спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України має право на завершення приватизації земельної ділянки загальною площею 0,46 га на підставі рішення Кустовецької сільської ради №2 від 30.11.1993 року про передачу ділянки у приватну власність ОСОБА_4 .

Отже, за встановленого накладення ділянок передача у власність ОСОБА_1 ділянки :01:003:0085, а також формування (державна реєстрація) земельної ділянки :01:003:0086 здійснені з порушенням частини 5 статті 116 ЗК України, і порушують право позивачки.

Обговорюючи способи захисту порушеного права, заявлені позивачкою, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з ч.13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Апеляційний суд констатує, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 19.02.2020, справа № 210/4458/15-ц; від 04.04.20, справа № 610/1030/18; від 16.06.2020 року, справа № 145/2047/16-ц.

Тож з врахуванням змісту порушеного права позивачки вимоги про визнання недійсними технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (щодо ділянок :01:003:0085, :01:003:0086) не відповідають закону, і є неналежним способом захисту.

Вимоги про скасування рішення Полонської міської ради № 7 від 05.02.2021 року про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу ділянки :01:003:0085 у власність ОСОБА_1 ; скасування рішення Кустовецької сільської ради № 7 від 18.12.2018 року про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, які реалізовані та вичерпали свою дію, є неефективними способами захисту, оскільки задоволення цих вимог не може призвести до захисту або відновлення порушеного речового права позивачки.

В свою чергу саме державна реєстрація спірних земельних ділянок :01:003:0085, :01:003:0086 в Державному земельному кадастрі, а також проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на ділянку :01:003:0085 перешкоджає позивачу завершити приватизацію земельної ділянки в порядку спадкування.

Тож належними способами захисту є скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та припинення зареєстрованого права власності ОСОБА_1 на ділянку :01:003:0085.

Позивачка не заявляла вимогу про скасування державної реєстрації земельної ділянки :01:003:0085 в Державному земельному кадастрі, тож згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства наявні підстави для задоволення вимоги про припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0085, а також скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0806 га кадастровий номер :01:003:0086.

Жодні речові права щодо земельної ділянки :01:003:0086 не зареєстровано, тому не підлягає задоволенню вимога про припинення речових прав на вказану земельну ділянку.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_1 та Полонської міської ради на користь ОСОБА_3 по 1342 грн. (1073,60+(1073,60х150%)/2), з ОСОБА_2 та Полонської міської ради по 1342 грн. на користь ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:003:0085.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0806 га кадастровий номер :01:003:0086, розташованої в АДРЕСА_2 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ), Полонської міської ради (місцезнаходження: вул. Л. Українки, 114, м. Полонне, ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) по 1342 грн. з кожного понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 ), Полонської міської ради (місцезнаходження: вул. Л. Українки, 114, м. Полонне, ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) по 1342 грн. з кожного понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 16 березня 2026 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк