Провадження 2/127/5825/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Соушко Ю.О.,

представника позивача Пилипенка С.В.,

розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна.

Ухвалою суду від 09.09.2026 відкрито провадження у цій справі та постановлено провести розгляд в порядку загального позовного провадження.

Відповідач 24.03.2026 подав клопотання про зупинення провадження у вказаній цивільній справі. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України.

Дослідивши подане клопотання то додані до нього докази, суд дійшов такого висновку.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного с тану» постановлено ввести в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений.

Відповідно до пункту другого Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 01 березня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», введеним у дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, вирішено Начальнику Генерального штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України, керівникам інших військових формувань невідкладно привести Збройні Сили України та відповідні військові формування у бойову готовність ПОВНА згідно з уточненими планами приведення військ (сил) у бойову готовність. Бойова готовність «ПОВНА» це стан найвищого ступеня бойової готовності військ, при якій вони здатні приступити до виконання бойових завдань.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Від представника позивача 26.03.2026 надійшли заперечення щодо зупинення провадження у справі. У запереченнях вказав, що відповідач обмежився поданням лише довідки форми № 5 як доказу проходження військової служби. Однак така довідка не є безпосереднім документом, що підтверджує зарахування особи на військову службу, перебування у списках особового складу та проходження служби станом на момент вирішення клопотання, а тому сама по собі має лише інформаційне значення. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні представник позивача просив відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі з підстав, викладених у запереченнях.

Представник позивача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши подане клопотання та додані до нього докази, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до довідки №51 від 19.02.2026, виданої Головним управлінням розвитку спроможностей авіації Міністерства оборони України полковник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у Головному управлінні розвитку спроможностей авіації. Довідка форми 5 підписана начальником Головного управління розвитку спроможностей авіації полковником ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України. Нормою пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан, який продовжений та є чинним дотепер.

Законом України "Про правовий режим воєнного стану", визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 754/947/22 ухвалою від 04 червня 2025 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, адже вважає, що задля розвитку судової практики необхідно відступити від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 березня 2025 року у справі № 904/4027/22 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі № 852/2а-1/24 (провадження № А/990/24.

У цій справі колегія суддів здійснила аналіз таких нормативно-правових актів: Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII), Закон України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII та Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Указ).

Враховавши взаємозв`язок норм права, колегія суддів дійшла висновку, що введення на території України воєнного стану для забезпечення відсічі та стримування агресії російської федерації, зокрема можливостями ЗСУ, передбачає, що настає особливий період, упродовж якого, зокрема здійснюється мобілізація.

У зв`язку з цим з оголошенням воєнного стану на всій території України ЗСУ починає функціонувати на всій території України в умовах особливого періоду, який передбачає переведення ЗСУ у повному складі на території усієї України на воєнний стан, зокрема організацію і штат воєнного часу.

Відповідно, будь-який військовослужбовець в Україні, мобілізований до ЗСУ, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час воєнного стану, введеного Указом, є таким, що перебуває у штаті воєнного часу ЗСУ, які переведені на воєнний стан.

Військовослужбовець може перебувати у військовій частині ЗСУ, яка незадіяна до ведення воєнних (бойових) дій, але це не виключає його оперативного відрядження до іншої військової частини, яка задіяна у відповідних діях. У цьому й полягає одна зі складових функціонування ЗСУ в умовах особливого періоду. Це саме стосується, наприклад, військовослужбовців, які відряджені до військових адміністрацій.

Тому, з урахуванням процесуальних прав військовослужбовця, у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України мова йде саме про переведення ЗСУ на воєнний стан. Ця норма процесуального права не містить виключень щодо ситуацій, коли здійснення конкретних завдань військовослужбовцем, який перебуває на військовій службі у військовій частині ЗСУ під час воєнного стану, об`єктивно не перешкоджають йому приймати участь у судових засіданнях. У цьому випадку, до внесення змін у процесуальне законодавство, використання військовослужбовцем свого права, залежить від його власної совісті. Це не позбавляє суд права оцінювати ці дії з точки зору добросовісності учасника процесу.

Колегія суддів також зазначила, що згідно з абзацом першим частини першої статті 3 Закону № 389-VIII командир військової частини наділений повноваженнями видавати довідку за формою № 5, передбачену Інструкцією, про проходження військовослужбовцем військової служби у ЗСУ. А факт дії введеного Указом воєнного стану та пов`язаного з ним особливого періоду вказує на те, що у цей період ця довідка є достатнім, допустимим та належним доказом перебування цього військовослужбовця у складі ЗСУ, які переведені на воєнний стан. Водночас ця довідка за формою № 5 не може бути єдиним можливим відповідним доказом підтвердження факту перебування відповідного військовослужбовця у складі ЗСУ, переведених на воєнний стан.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 16.07.2025 прийнято до провадження справу №754/947/22, оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування положень пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України у справах, в яких сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань.

Оцінивши подані докази у їх сукупності, суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у структурі Міністерства оборони України, має військове звання та входить до складу військового формування, що переведене на воєнний стан.

Доводи представника позивача про те, що довідка форми № 5 має виключно інформаційний характер суд відхиляє, оскільки відповідно до сформованої правової позиції Верховного Суду така довідка є належним та допустимим доказом проходження військової служби в умовах особливого періоду.

Суд враховує правові висновки, викладені Верховним Судом, згідно з якими в умовах дії воєнного стану всі військовослужбовці Збройних Сил України, незалежно від місця проходження служби та характеру виконуваних завдань, вважаються такими, що перебувають у складі військових формувань, переведених на воєнний стан.

Норми пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не містять виключень щодо можливості участі військовослужбовця у судових засіданнях залежно від характеру його служби, а тому сам факт проходження військової служби в умовах воєнного стану є безумовною підставою для зупинення провадження у справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для обов`язкового зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі військових формувань.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що клопотання про зупинення провадження у справі необхідно задовольнити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 251, п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі № 127/26829/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна - до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан.

Зобов`язати ОСОБА_1 повідомити суд про усунення причин, які стали підставою для зупинення провадження у цій справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Горбатюк