Миколаївський апеляційний суд
Справа № 483/1527/25
Провадження № 22-ц/812/732/26
У Х В А Л А

13 березня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Яворської Ж.М.

суддів: Базовкіної Т.М.,

Царюк Л.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2026 року, ухвалене у цивільній справі за Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2026 року позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 5080915 від 02 листопада 2024року у загальній сумі 33 700 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2109.

Частково не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для сплати судового збору у розмірі 3 633 грн.

Згідно зі ст. ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху була направлена ОСОБА_1 на її адресу: АДРЕСА_1 , яку вона відповідно до зворотного повідомлення отримала 21 лютого 2026 року.

Крім того вказана ухвала представнику відповідачки в електронному вигляді доставлена до його електронного кабінету 16 лютого 2026 року.

Станом на 13 березня 2026 року вимоги ухвали суду не виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Відповідно до статей 185, 357 ЦПК України, якщо у встановлений строк апелянт не усунув недоліки, то скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Крім того, суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Таким чином, повернення апеляційної скарги не є перешкодою в реалізації права апеляційного оскарження рішення суду, передбаченого ст.17 ЦПК України та п.8 ч.1 ст.129 Конституції України.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником Рущаком Володимиром Михайловичем на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2026 року, ухвалене у цивільній справі за Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості вважати неподаною і повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє апелянта можливості подати апеляційну скаргу повторно, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк