Номер провадження 2/754/1319/26
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2026 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача, - Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "ГАРДІАН" про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Стислий виклад позицій сторін

02 жовтня 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва в електронній формі через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - Позивачка), підписана її представником, адвокатом Здоренком Владиславом Євгеновичем, до Приватного підприємства "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС" (надалі - Відповідач) про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 226 481,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивачка зазначає, що 08 квітня 2025 року в місті Києві по проспекту Воскресенському сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Атаман" (д.н.з. НОМЕР_1 ), яким керував співробітник Відповідача ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП було допущено зіткнення з припаркованим транспортним засобом "Volkswagen" (д.н.з. НОМЕР_2 ), який належить Позивачці. Вину працівника Відповідача встановлено постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року у справі № 755/6507/25. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Позивачки становить 331 068,60 грн (звіт про оцінку транспортного засобу № 01"09"2025 від 14.09.2025).

Цивільно-правова відповідальність власника та законних володільців (користувачів) автомобіля "Volkswagen" (потерпілої особи) застрахована у ТДВ "СК Гардіан" (третя особа).

Позивачка, як потерпіла особа, звернулась до ТДВ "СК Гардіан" (процедура прямого врегулювання збитків). Страхова компанія визначила, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Volkswagen" становить 286 595,29 грн. Позивачка отримала виплату від своєї страхової компанії у сумі 104 586,82 грн (страхова компанія з визначеної суми збитків вирахувала податок на додану вартість у розмірі 47 765,88 грн, коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 131642,58 грн та франшизу у розмірі 2600,00 грн).

Не погоджуючись із сумою виплати, Позивачка замовила оцінку. Згідно зі Звітом оцінювача ОСОБА_3 №01"09"2025 від 14.09.2025, вартість відновлювального ремонту становить 331 068,60 грн. Позивачка вважає, що Відповідач, як роботодавець винної особи, зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичною вартістю ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням відповідно до статей 1172, 1187, 1194 ЦК України.

Відповідач не подав відзив на позов у строк встановлений судом, про розгляд справи у суді повідомлявся належним чином. Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі 22.10.2025, що підтверджується довідокою про доставлення електронного документа до електронного кабінету.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, і не заявлення клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина восьма статті 178 ЦПК України).

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ

08.04.2025 о 13/30 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "Атаман" (д.н.з. НОМЕР_1 ), що належить ПП "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС" (за даними матеріалів справи про адмінстративне првопорушення), в м. Києві по проспекту Воскресенський, допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом Volkswagen (д.н.з. НОМЕР_2 ), який належить на праві власності Позивачці (своцтво про реєстрацію ТЗ СТР № 441900 від 28.02.2023), що призвело до пошкодження транспортного засобу Volkswagen та заподіяння матеріальних збитків.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2025 у справі № 755/6507/25 встановлено вину співробітника ПП "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС" ОСОБА_2 у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, факт вини ОСОБА_2 у скоєнні зазначеної ДТП встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили, а тому ця обставина є преюдиційною та не підлягає повторному доказуванню в межах цього провадження.

Транспортний засіб, що належить Позивачки зазнав механічних пошкоджень у наслідок зіткнення, яке перебуває у прямому причинному зв`язку із порушенням ОСОБА_2 правил дорожнього руху. Факт заподіяння шкоди за участі працівника ПП "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС" та наявність його вини підтверджується матеріалами адміністративного провадження.

Сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина працівника відповідача та отримання Позивачкою від страховика суми страхового відшкодування.

Предметом спору є недостатність, на думку Позивачки, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

За загальним правилом, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (стаття 1166 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Це означає, що шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Водночас юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина друга та п`ята статті 1187 ЦК України).

Тлумачення статті 1187 ЦК України свідчить, що зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) викладено висновок, за яким: "аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм".

Застосування норми статті 1172 ЦК України можливе за наявності певних умов: як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина заподіювача шкоди у її спричиненні за виключенням визначених законом випадків), так і спеціальних умов (перебування заподіювача шкоди у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою-роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання заподіювачем шкоди своїх трудових (службових) обов`язків). При цьому, під виконанням працівником (заподіювачем шкоди) своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 332/1203/23, провадження № 61-9531св24).

Факт перебування водія ОСОБА_2 у трудових відносинах із Відповідачем (ПП "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС") та керування транспортним засобом під час виконання трудових обов`язків зафіксовано в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. З огляду на принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 81 ЦПК України), тягар спростування цих обставин (зокрема, доведення факту неправомірного заволодіння транспортним засобом або відсутності трудових відносин) покладається на Відповідача.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не надав суду жодних доказів на спростування факту володіння джерелом підвищеної небезпеки або відсутності трудових відносин із водієм, тому Суд доходить висновку про наявність правових підстав для покладення майнової відповідальності за завдану шкоду саме на ПП "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС" відповідно до вимог статті 1172 ЦК України.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно із частиною першою статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

На момент події цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Ataman A-092H6" д.н.з. НОМЕР_3 була забезпечена полісом EP-225450484 виданим страховою компанією "ПЗУ Україна", а цивільно-правова відповідальність власника та законних володільців (користувачів) автомобіля "Volkswagen" (потерпілої особи) - у ТДВ "СК Гардіан".

Позивачка, скориставшись своїм правом страхувальника, звернулося до ТДВ "СК Гардіан" з повідомленням про подію з транспортним засобом, що підлягає врегулюванню в порядку прямого врегулювання збитків.

Відповідно до проведеної страховою компанією ТДВ "СК "Гардіан" калькуляції № G"44154 від 21.05.2025, яка була виконана з використанням ліцензованого програмно-технічного комплексу "AUDATEX", рекомендованого Методикою, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen (д.н.з. НОМЕР_2 ) склала 286 595,29 грн. Однак, під час визначення суми до виплати, із загальної вартості відновлювального ремонту страховиком було вирахувано податок на додану вартість у розмірі 47 765,88 грн, коефіцієнт фізичного зносу на запчастини (0,7) у розмірі 131 642,58 грн та франшизу у розмірі 2600,00 грн. Зазначені обставини та суми підтверджуються калькуляцією та листом страхової компанії № 09/07/25/5, справа G-44154, від 09.07.2025.

Зокрема, у вказаному лист ТДВ "СК "Гардіан" повідомило Позивачку, що для визначення розміру матеріальної шкоди було складено Ремонтну калькуляцію № G"44154 від 21.05.2025 за допомогою ліцензованого програмного комплексу "AUDATEX". Відповідно до цієї калькуляції, повна вартість відновлювального ремонту автомобіля Позивачки склала 286 595,29 грн. Розрахунок страхового відшкодування було проведено наступним чином: СВ: 286 595,29 грн - 47 765,88 грн - 131 642,58 грн- 2600,00 грн = 104 586,82 грн, де: 286 595,29 грн (вартість відновлювального ремонту без урахування зносу з ПДВ); 47 765,88 грн - розмір податку на додану вартість; 131 642,58 грн - коефіцієнта фізичного зносу в грошовому виразі; 2600,00 грн " франшиза передбачена полісом ЕР-225450484; 104 586,82 грн - розмір страхового відшкодування.

Додатково ТДВ "СК "Гардіан" проінформувало, що для отримання франшизи необхідно звернутись до водія чи власника транспортного засобу "Ataman А-092Н6".

Також ТДВ "СК "Гардіан" звертало увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 21 травня 2024 року № 3720-IX, відносини між страховиком відповідальної особи (СК "ПЗУ Україна") та страховиком потерпілої особи (ТДВ "СК "Гардіан") регулюються "Положенням про пряме врегулювання страхових випадків", яке затверджено радою МТСБУ 27 грудня 2024 року, протокол №617/2024 та оприлюднено на веб-сайті МТСБУ. Заявлена подія була віднесена до збитку 2 класу, як така що перевищує розмір відшкодування понад 100 000,00 грн. Страховик потерпілої особи (ТДВ "СК "Гардіан") після проведення огляду ТЗ потерпілої особи та після того як було встановлено що страховий випадок відноситися до класу 2, повідомив страховика відповідальної особи (СК "ПЗУ Україна") та направив разом з повідомленням Акт огляду, фотоматеріали, розрахунок розмір збитку на погодження. Страховик відповідальної особи (СК "ПЗУ Україна") проаналізував надані матеріали та погодив виплату в розмірі 104 586,82 грн.

4 червня 2025 року Позивачка отримала виплату від своєї страхової компанії у сумі 104 586,82 грн, що підтверджується електронною квитанцією (скриншотом з банківського застосунку) з призначенням платежу "Стр.відш. зг. стр.акту №G-44154-1 за пошкодженний т.з. VOLKSWAGEN CRAFTER НОМЕР_4 , власник ОСОБА_1 Без ПДВ".

Не погодившись із розміром страхового відшкодування, Позивачка замовила огляд пошкодженого транспортного засобу та оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові.

На замовлення Позивачки оцінювач ФОП ОСОБА_3 , який має вищу технічну освіту, стаж оціночної роботи з 2005 року та діюче кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, видане Фондом державного майна України (№ 3633 від 11.06.2005 р.), склав Звіт №01-09-2025 від 14.09.2025, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику вантажного автомобіля Volkswagen Crafter peєстр. номер НОМЕР_5 , складає 185 991,62 грн (із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), а вартість вартість відновлювального ремонту (без урахування зносу) пошкодженого автомобіля - 331 068,60 грн

Оцінка вартості матеріального збитку здійснювалась станом на дату дорожньо-транспортної пригоди - 08 квітня 2025 року. Безпосередній огляд пошкодженого автомобіля був проведений оцінювачем 02 вересня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Методикою товарознавчої експертизи, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників (Сврз) та величини втрати товарної вартості (ВТВ)

Оцінювачем ФОП ОСОБА_3 розрахунок вартості відновлювального ремонту проведено із застосуванням порівняльного та витратного методичних підходів, з використанням ліцензованої комп`ютерної програми "AUDATEX".

Згідно з розрахунками оцінювача, ринкова вартість автомобіля до моменту ДТП була визначена на рівні 425 430,45 грн (за ремонтною калькуляцією страховика G-44154 ця сума не зазначається, оскільки документ містить виключно розрахунок вартості ремонту), коефіцієнт фізичного зносу складових частин визначено на рівні 0,68811 (або 68,81%) (для порівння за розрахунком страховика 0,7).

За підсумками калькуляції, вартість ремонтних робіт склала 53 818,80 грн (для порівняння: за ремонтною калькуляцією страховика G-44154 - 24 400,10 грн, що складається з 19 600,10 грн за ремонтно-кузовні роботи та 4 800,00 грн за роботи з фарбування), вартість необхідних матеріалів - 66 415,80 грн (для порівняння: за ремонтною калькуляцією страховика G-44154 - 26 368,47 грн), а вартість нових запчастин - 210 834,00 грн за цінами станом на 18.08.2025 (для порівняння: за ремонтною калькуляцією страховика G-44154 - 188 060,84 грн за цінами станом на 18.04.2025). Таким чином, повна вартість відновлювального ремонту (без урахування зносу) пошкодженого автомобіля склала 331 068,60 грн із ПДВ (для порівняння: за ремонтною калькуляцією страховика G-44154 - 286 595,29 грн із ПДВ або 238 829,41 грн без ПДВ).

За висновком Верховного Суду (зокрема, постанови від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 та від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19) вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ відшкодовується страховою компанією після надання документів про фактичне здійснення ремонту на СТО, яка є платником ПДВ.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина друга статті 89 ЦПК України).

Суд критично оцінює ремонтну калькуляцію ТДВ "СК "Гардіан" № G-44154 у контексті визначення повного розміру реальних збитків. Розрахунок страхової компанії здійснюється на виконання вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та має на меті визначення суми страхового відшкодування у межах лімітів та з урахуванням визначених обмежень (дати цін на момент звернення).

Водночас, оцінюючи Звіт №01-09-2025 як доказ, суд бере до уваги, що він був складений кваліфікованим суб`єктом оціночної діяльності (ФОП ОСОБА_3 ), який має відповідну вищу технічну освіту, кваліфікаційне свідоцтво Фонду державного майна України та стаж оціночної роботи з 2005 року.

Різниця у визначенні вартості відновлювального ремонту без урахування зносу (331 068,60 грн у Звіті Позивачки проти 286 595,29 грн у розрахунку страхової) виникла переважно через застосування різних показників вартості нормо-години робіт та незначної різниці у вартості запасних частин на різні дати оцінки. Так, у ремонтній калькуляції ТДВ "СК "Гардіан" базова вартість нормо-години механічних/кузовних робіт прийнята на рівні 666,67 грн без ПДВ (або 800 грн з ПДВ), а малярних робіт - 750,00 грн без ПДВ. Загальна вартість робіт склала 19 600,10 грн, фарбування - 31 168,47 грн, запчастин - 188 060,84 грн. Натомість у Звіті оцінювача ОСОБА_3 №01-09-2025 застосовано регіональну вартість нормо-години ремонтно-відновлювальних та малярних робіт на рівні 894,00 грн.

У калькуляції страхової компанії ціни на запасні частини були зафіксовані станом на 18.04.2025 року. Натомість у розрахунку незалежного оцінювача (додаток до Звіту №01-09-2025) вартість запчастин визначалася за цінами баз даних станом на 18.08.2025 року. Відповідно до частини третьої стптті 623 ЦК України збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Суд також бере до уваги, що для забезпечення прозорості оцінки експерт завчасно, 31.08.2025, направив рекомендовану телеграму з повідомленням через поштову службу "Е-Пост" із запрошенням на огляд пошкодженого транспортного засобу представника винуватця - ПП "Універсал-Транс". Проте у призначений час, 02.09.2025, запрошена особа на огляд не з`явилася, що не зупиняє процес оцінки.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, жодних доказів (власного контррозрахунку, альтернативного звіту про оцінку) на спростування розміру матеріальної шкоди, заявленого Позивачкою, суду не надав, а також не заявляв клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для усунення розбіжностей.

За таких обставин, зважаючи на принципи змагальності сторін та повноти оцінки доказів, суд доходить висновку, що саме Звіт оцінювача ОСОБА_3 №01-09-2025 є належним, допустимим та достовірним доказом, який об`єктивно відображає реальну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Volkswagen Crafter" (д.н.з. НОМЕР_2 ) станом на момент ДТП. Відтак, суд бере за основу для подальших розрахунків суму відновлювального ремонту, визначену оцінювачем на замовлення Позивачки.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Верховний Суд роз`яснив, що "у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому" (постанови від 02 червня 2022 року у справі № 638/10072/17, від 05 лютого 2026 року у справі № 759/14746/22).

Відповідно до висновків Верховного Суду (постанови від 02.02.2022 у справі № 757/54513/16, від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15), правильним є висновок про стягнення з товариства, працівник якого є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Отже, основна частина різниці, що підлягає стягненню з Відповідача, утворилася через те, що страхова компанія відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" правомірно виплатила відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (131 642,58 грн) та франшизи (2 600,00 грн). Однак, згідно зі статтею 22 ЦК України та висновками Верховного Суду, потерпілий має право на відновлення автомобіля без урахування зносу. Цей тягар (різниця на знос та франшиза) за законом покладається саме на особу, відповідальну за шкоду - у даному випадку на роботодавця винної особи.

Визначаючи суму, що підлягає стягненню з Відповідача, суд окремо дослідив питання включення податку на додану вартість (ПДВ) до складу реальних збитків.

Суд встановив, що Позивачка просить стягнути різницю між повною вартістю ремонту відповідно до Звіту 331 068,60 грн, в яку включено 20% ПДВ, та виплаченим страховим відшкодуванням у сумі 104 586,82 грн.

Водночас у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказано, що "у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком".

У постанові від 30 липня 2025 року у справі № 200/6829/19 Верховний Суд зробив висновок, що "податкові зобов`язання, пов`язані з наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином, у випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов`язання не виникають".

У постанові від 15 жовтня 2020 року справі № 755/7666/19 Верховний Суд, розглядаючи спір про стягнення з винної особи різниці між вартістю виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля і сумою страхового відшкодування, зробив висновок, що "у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. Отже ПДВ входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто потерпілій особі страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту".

У цій же постанові Верховний Суд зробив прямий висновок, що розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із винної особи становить різницю між повною вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування, та сумою ПДВ, що входить до суми страхового відшкодування

У матеріалах цієї справи відсутні будь-які докази (чеки, акти виконаних робіт, квитанції) фактичного здійснення відновлювального ремонту автомобіля Позивачки.

За таких обставин, Суд доходить висновку про необхідність виключення суми ПДВ, що входить до суми страхового відшкодування, із розрахунку реальних збитків, які підлягають стягненню з Відповідача, оскільки обов`язок виплатити ПДВ лежить на страховику. Стягнення суми ПДВ з винної особи (її роботодавця) до моменту фактичного ремонту та вичерпання лімітів страхової виплати є безпідставним.

Водночас Суд зазначає, що Позивачка не позбавлена права, у разі фактичного здійснення ремонту на СТО, яка є платником ПДВ, та надання відповідних підтвердних документів, звернутися за доплатою суми ПДВ безпосередньо до страхової компанії в межах залишку ліміту страхового відшкодування, а в частині ПДВ, що перевищує ліміт відповідальності страховика, - безпосередньо до Відповідача як особи, відповідальної за шкоду

У Звіті оцінювач прямо зазначив, що базова вартість нормо-години приймається на рівні 894,00 грн "з врахуванням ПДВ на ремонтно-відновлювальні роботи, та малярні роботи". Отже, загальна сума вартості ремонтно-відновлювальних робіт (53 818,80 грн) містить у собі податок. Також у самій калькуляції Audatex (аркуш 4, розділ "Пояснення" внизу сторінки) міститься примітка: "ЦІНИ НА ЛАКОФАРБ МАТЕРІАЛ ПЕРЕРАХОВ ЦІНИ +20.00%". Це підтверджує, що до вартості фарби та супутніх матеріалів програмно було застосовано націнку 20% (тобто додано ПДВ), що у підсумку склало 66 415,80 грн (див. Додаток Б, Аudatex). Загальна вартість нових запасних частин становить 210 834,00 грн за цінами станом на 18.08.2025 (див. Додаток Б, Audatex).

Ураховуючи, що ключові складові ремонту розраховані з податком, а Звіт у цілому визначає ринкову вартість послуг для кінцевого споживача, Суд виходить із того, що загальна сума вартості відновлювального ремонту (331 068,60 грн), що визначив оцінювач, включає також ПДВ.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів фактичного проведення ремонту на СТО, що є платником ПДВ, суд дійшов висновку, що сума ПДВ підлягає виключенню з розрахунку реальних збитків, що стягуються з винної особи.

За розрахунком суду загальна вартість відновлювального ремонту без урахування ПДВ (20%) становить: 275 890,50 грн (331 068,60 грн/1,2).

Фактично сплачене страхове відшкодування від ТДВ "СК "Гардіан" (без ПДВ, з урахуванням зносу та франшизи) становить 104 586,82 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди без ПДВ та виплаченим страховим відшкодуванням, яка підлягає стягненню з Відповідача, становить: 171 303,68 грн (275 890,50 грн - 104 586,82 грн). Суд наголошує, що зазначена сума включає в себе різницю вартості нових деталей (знос), франшизу за договором страхування у розмірі 2 600,00 грн (яка прямо покладається на особу, відповідальну за шкоду), а також різницю між оцінкою страхової компанії та реальною ринковою вартістю ремонту.

Саме цей розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню, що підлягає стягненню з ПП "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС" на користь Позивачки. У стягненні решти заявленої суми (яка становить виключно податок на додану вартість) слід відмовити за недоведеністю фактично понесених витрат на ремонт.

Розподіл судових витрат

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, відшкодовуються за рахунок іншої сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково на суму 171 303,68 грн, що становить 75,63 % від заявленої ціни позову - 226 481,78 грн, судові витрати покладаються на Відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратам (частина друга статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.

Відповідач не заперечував проти обсягу, складових, розміру правничої допомоги. Також він не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Суд перевірив і встановив, що представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Здоренка В.Є. здійснюється на підставі Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 07.07.2025 року. Згідно з Додатком №1 від 08.07.2025 року до цього Договору, вартість представництва інтересів Клієнта в суді першої інстанції становить 10 000 грн 00 коп (без урахування участі в судових засіданнях).

Суд бере до уваги, що відповідно до п. 2 Додатку №1 від 08.07.2025 року, оплата при представництві інтересів Замовника у суді першої інстанції здійснюється протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня фактичного виконання рішення, а саме: отримання ОСОБА_1 коштів, стягнутих та/або сплачених за судовим рішенням, яким буде стягнуто матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП 08.04.2025 року.

Враховуючи категорію та складність справи, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим, співмірним зі складністю справи.

Сплата судового збору у сумі 1 811,86 грн (2264.82 грнх0,8 (понижуючий коефіцієнт 0,8 при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі) підтверджується квитанцією про сплату №6947-6105-6680-3612 від 02.10.2025.

Таким чином, з Відповідача на користь Позивачки підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог (75,63 %): судовий збір у розмірі 1 370,30 грн (від сплачених 1 811,86 грн), та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7563,00 грн (від заявлених 10 000,00 грн).

Позивачка у позовній заяві зазначила також, що мало місце понесення витрат на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 у розмірі 5 000,00 грн. Водночас докази на понесення цих витрат не були надані, тому підстави для їх відшкодування - відсутні.

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача, - Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "ГАРДІАН" про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС" (02230, м. Київ, вул. Деснянська, буд. 24-Б, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 171 303,68 грн, судові витрати: 1 370,30 грн - судовий збір, 7563,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

У решті вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 16 березня 2026 року.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО