УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1117/25

Провадження № 2-о/568/5/26

16 березня 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

заявник ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи: ОСОБА_2 ;

Орган опіки та піклування Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області

Міністерство оборони України;

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

ІНФОРМАЦІЯ_2

вйськова частина НОМЕР_1

про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини.

Заява обґрунтована тим, що 11.01.2014 р. між ним та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 17.12.2019 р. шлюб між ними розірвано.

Стверджує, що ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги своїй дочці, участі у її вихованні не приймає, а тому заявник виховує та матеріально забезпечує дочку самостійно.

Встановлення факту перебування малолітньої дочки ОСОБА_4 на його утриманні та факт самостійного виховання, має для нього юридичне значення, оскільки є підставою для звільнення з військової служби згідно з положеннями ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Просив встановити факт, що він - ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує дочку ОСОБА_4 ..

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 01.09.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Ухвалами від 14.10.2025 р., 09.12.2025 р. розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні від 24.02.2026 р. оголошено перерву до 16.03.2026 р.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги своєї заяви підтримав. Пояснив, що мати дитини ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки, не спілкується з дитиною, не займається її вихованням, не створює матеріально-побутових умов проживання, зловживає спиртними напоями. Після розлучення, ОСОБА_2 проживає в Житомирській області, а неповнолітня дочка у м. Радивилів, Рівненській разом з ним, більш ніж два роки мати не бачила дочку, більш ніж місяць не телефонувала їй. Оскільки, він на цей час проходить військову службу, ОСОБА_3 проживає з його батьками.

Наголосив, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дочки, надасть йому можливість проходити військову службу поруч з домом та брати участь у вихованні дитини.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування вимоги заяви підтримав. Зауважив, що мати дитини ОСОБА_2 участі в вихованні та матеріальному утриманні дитини не приймає, не цікавиться її життям.

Представники військової частини, ІНФОРМАЦІЯ_4 , Міністерства оборони, ІНФОРМАЦІЯ_5 в судові засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Представник Міністерства оборони подав клопотання про розгляд справи без його участі. Наголосив, що для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідно існування обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що 11.01.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відділом ДРАЦС м. Новоград-Волинський реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 5. У зв`язку з реєстрацією шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на " ОСОБА_6 ".

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12.08.2014 р. (а.с. 18).

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області у справі № 273/2125/19 від 17.12.2019 р. шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітню дочку ОСОБА_4 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_2 до її повноліття.

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 15.11.2021 р. до складу сім`ї ОСОБА_1 входили батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , брат заявника ОСОБА_9 (а.с. 9).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 13.01.2025 р., у житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .. Комісією встановлено, що батько служить в ЗСУ. Мати з дочкою не проживає, не займається її вихованням. Вихованням займається бабуся ОСОБА_7 , оскільки батько дитини в ЗСУ. З 2024 р. лише батько займається вихованням дочки, турбується про її здоров`я (а.с. 12).

З характеристики Радивилівського ліцеєю № 2 ім. П.Г. Стрижака від 30.12.2024 р. ОСОБА_4 зарекомендувала себе позитивно, старанна, доброзичлива, дисциплінована (а.с. 19).

Відповідно до характеристики виданої секретарем Радивилівської міської ради, ОСОБА_1 характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності виконавчим комітетом міської ради не притягувався, скарги від сусідів на його дії не надходили (а.с. 7).

З службової характеристики від 30.12.2024 р. вбачається, що головний сержант ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом по мобілізації у ІНФОРМАЦІЯ_4 з лютого 2022 р. на посаді старшого інструктора. Зарекомендував себе з позитивної сторони, дисциплінований, старанний військовослужбовець, функціональні обов`язки виконує сумлінно (а.с. 8).

З посвідчення Управління персоналу Штабу ЗСУ від 05.07.2021 р. вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

З довідки про доходи за 2024 р. вбачається, що старший інспектор ОСОБА_1 у 2024 р. нараховано 319415,20 грн. заробітної плати (а.с. 10).

Згідно з довідкою т.в.о. начальника відділення кадрової роботи в/ч НОМЕР_3 від 08.10.2025 р. сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на основний період відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. та проходить службу у в/ч НОМЕР_3 оперативно-тактичного з`єднання - 1 корпус Національної гвардії України " ІНФОРМАЦІЯ_6 " з 16.06.2025 р.(а.с. 74).

У нотаріально завіреній заяві від 12.11.2025 р. ОСОБА_2 повідомила, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває їх спільна неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .. Цією заявою вона підтверджує та не заперечує проти його самостійного виховання та утримання їх дочки (а.с. 67).

На комісії з питань захисту прав дитини Радивилівської міської ради від 25.11.2025 р. розглянуто питання щодо розв`язання спору про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . За результатами розгляду питання комісія постановила, що є підстави для встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання малолітньої ОСОБА_4 (а.с. 69-71).

Аналізуючи обставини справи, суд враховує норми чинного законодавства.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Порядок звільнення з військової служби визначений статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якої військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_1 як на час звернення до суду (16.07.2025 р.), так і на момент розгляду справи в суді є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 оперативно-тактичного з`єднання - 1 корпусу Національної гвардії України " ІНФОРМАЦІЯ_6 ".

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник мав на меті встановлення факту самостійного виховання та утримання ним дитини, що є підставою для звільнення з військової служби.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної статті передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом частини другої статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У цій справі ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання ним дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей визначені СК України.

У статті 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначена норма права дає підстави для висновку про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один з батьків проживає окремо від дитини, він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки.

Норми СК України не встановлюють підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Зазначені заявником обставини дають суду підстави вважати, що вимога заявника фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав матері ОСОБА_2 , які закріплені в Сімейному кодексі України. Встановлення факту перебування дочки на утриманні заявника за своїм правовим наслідком призведе до встановлення факту невиконання матір`ю ОСОБА_2 обов`язку по утриманню дочки.

Такі обставини, як утримання та виховання дитини батьком не можуть кваліфікуватись, як юридичні факти в розумінні ст. 315 ЦПК України, оскільки пов`язані з виконанням батьками своїх обов`язків, визначених положеннями Сімейного Кодексу України.

Батьківський обов`язок презюмується законодавством і лише під час вирішення сімейних правовідносин він може бути спростований. Тому відсутні підстави для повторення цієї правової аксіоми, шляхом встановлення факту судом, адже він нічого не з`ясовуватиме та не доповнюватиме, а по відношенню до матері дитини буде встановлювати обставину ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту виховання та утримання дочки не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 року в справі № 201/5972/22 зроблено висновок про те, що з урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, питання щодо одноосібного виховання дитини одним із батьків не може з`ясовуватися безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини в позовному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, установивши, що ця справа пов`язана з вирішенням спору про право, зокрема, спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від виконання батьківських обов`язків, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з урахуванням інтересів дитини, суд дійшов висновку про залишення заяви без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справах: №127/3622/ 24 від 2 квітня 2025 р,№361/11889/24 від 29.12.2025 р., 725/2192/25 від 24.12.2025 р., № 442/5036/24 від 15.01.2026 р., №705/7214/ 24 від 20 січня 2026 р.

Керуючись ст.ст. 258-261, 293, 294, 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлений 17.03.2026 р.

Суддя А.О. Сільман