Справа № 587/4913/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Гончаренко Л.М., з участю секретаря судового засідання Джепи В.Г., представника боржника адвоката Лебединець Н.І., представника суб`єкта оскарження Поляруш В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: державний виконавець Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Поляруш Вікторія Вікторівна, про визнання неправомірною бездіяльністю,

В С Т А Н О В И В :

21 жовтня 2025 року від ОСОБА_1 до Сумського районного суду Сумської області надійшла скарга на дії державного виконавця Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Поляруш В.В., в якій просить визнати дії державного виконавця щодо незарахування сплачених ним аліментів в рамках виконавчого провадження № 53872703 протиправними, та врахувати такі, як сплачені у періоди вказані ним у заяві від 03.10.2025, у сумі 299519,80 грн.

В обґрунтування скарги посилається на те, що рішенням Сумського районного суду Сумської області з нього на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно з 28.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказав, що він здійснював сплату аліментів шляхом їх перерахування на особистий банківський рахунок ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_4 , про те в графі призначення платежу не зазначено «аліменти», що підтверджується квитанціями про перерахунок коштів. 03.10.2025 ОСОБА_1 звернувся з заявою до державного виконавця про врахування сплачених ним добровільно коштів (аліментів) на користь ОСОБА_5 в сумі 299519,80 грн., провести перерахунок та скласти розрахунок заборгованості. Проте, у відповідь на таку заяву, 14.10.2025 2025 року державним виконавцем було відмовлено у зарахуванні добровільно сплачених аліментів, оскільки вони сплачувались без вказівки призначення платежу. Посилаючись на те, що аліменти є власністю дитини, а тому він сплачував саме на її рахунок і не зазначення призначення платежу не може слугувати підставою для не зарахування, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не існують інші зобов`язання. А тому, вважає дії державного виконавця протиправними, через що подав відповідну скаргу.

Представник скаржника - адвокат Лебединець Н.І. в судовому засіданні підтримував подану скаргу, вважав, що підстав повторного стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання своєї повнолітньої доньки немає.

Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити.

Державний виконавець у судовому засіданні заперечував заявлені вимоги. Вважає власні дії правильними та такими, які відповідають вимогам законодавства. Щодо неврахування платіжних доручень, згідно звітів в/ч НОМЕР_1 , які знаходяться в матеріалах провадження то вони враховані.

Стягувачка в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення учасників та дослідивши надані ними матеріали судом установлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20.03.2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно з 28.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. (справа № 587/498/17)

На підставі ухваленого рішення 21.03.2014 видано виконавчий лист № 587/498/17( а.с. 74)

04 травня 2017 року державним виконавцем Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиціївинесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 53872703 про примусове виконання виконавчого листа № 587/498/17 за заявою ОСОБА_3 ( а.с. 71 зв.б.)

Згідно квитанцій ОСОБА_1 перерахував стягувачці кошти на утримання доньки в розмірі 299519,80 грн: ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «Укрсиббанк», Монобанк, «Укргазбанк», платіжні доручення в нижчезазначених сумах, а саме: за 2020 рік: 07.10.2020 року - в розмірі 2000,00 грн.; 07.11.2020 року - в розмірі 2055,00 грн.; 05.12.2020 року - в розмірі 2055,00 грн.;

за 2021 рік: 08.05.2021 року - в розмірі 2300,00 грн.; 06.07.2021 року - в розмірі 2089,70,00 грн.; 08.08.2021 року - в розмірі 2500,00 грн.; 06.09.2021 року - в розмірі 2300,00 грн.; 07.10.2021 року - в розмірі 2500,00 грн.; 06.11.2021 року - в розмірі 2500,00 грн.; 06.12.2021 року - в розмірі 2500,00 грн.;

за 2022 рік: 07.01.2022 року - в розмірі 2500,00 грн.; 07.02.2022 року - в розмірі 5500,00 грн.;17.04.2022 року - в розмірі 2500,00 грн.;10.05.2022 року - в розмірі 2500,00 грн.; 09.07.2022 року - в розмірі 2500,00 грн.; 10.08.2022 року - в розмірі 2500,00 грн.;

за 2023 рік: платіжне доручення № 443 від 29.01.2024 за грудень 2023 в розмірі 8352,84 грн. (згідно звіту в/ч НОМЕР_1 , який знаходиться в матеріалах ВП 53 872703); 14.12.2023 року - в розмірі 8000,00 грн.; 16.12.2023 року - в розмірі 2000,00 грн.;01.10.2023 року - в розмірі 10000 грн.; 19.10.2023 року - в розмірі 10000,00 грн.; 14.09.2023 року - в розмірі 10000,00 грн.; 01.08.2023 року - в розмірі 5000,00 грн.; 21.07.2023 року - в розмірі 10000,00 грн.; 13.06.2023 року - в розмірі 5000,00 грн.; 21.06.2023 року - в розмірі 5000,00 грн.; 23.06.2023 року - в розмірі 10000,00 грн.; 22.05.2022 року - в розмірі 5000,00 грн.; 27.05.2023 року - в розмірі 5000,00 грн.; 09.02.2023 року - в розмірі 5000,00 грн.;

за 2024 року: 22.01.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; платіжне доручення № 947 від 26.02.2024 за січень 2024 в розмірі 5430,30 грн. (згідно звіту в/ч НОМЕР_1 , який знаходиться в матеріалах ВП 53872703); 15.03.2024 року - в розмірі 5000,00 грн., 17.07.2024 року - в розмірі 4500 грн.; 14.04.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 17.05.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 17.06.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.;17.07.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 15.08.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 14.09.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 12.10.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 15.11.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 11.12.2024 року - в розмірі 5000 грн.;

за 2025 рік: 11.01.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.; 13.02.2025 року - в розмірі 7000 грн.; 13.03.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.; 11.04.2025 року - в розмірі 4800,00 грн.; 09.05.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.; 12.06.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.; 11.07.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.; 14.08.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.; 12.09.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.( а.с. 8-40)

Згідно листа в.о. начальника Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції№ 35189 від 14.10.2025 року ОСОБА_1 було повідомлено, що кошти за наданими боржником квитанціями не враховано, як сплата аліментів оскільки, не зазначено призначення платежу. (а.с. 41)

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 03.03.2026 виданої ОСОБА_1 ним були здійснені платежі на картку одержувачу НОМЕР_2 , одержувач ОСОБА_4 .( а.с.243)

Правовідносини між сторонами врегульовані наступним положенням законодавства України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 4 розділу XVIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею195 Сімейного кодексу України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року в справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815сво19)).

Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України).

У постанові від 13.06.2024 у справі №760/17498/22 Верховний Суд зробив висновок, що закон не містить заборони щодо можливості сплати аліментів на рахунок дитини.

У цій же постанові досліджувалося питання, щодо обсягу цивільної дієздатності та зроблено наступні висновки:

«дієздатність фізичної особи пов`язана з такими її невід`ємними якісними ознаками, як здатність усвідомлювати значення своїх дій та спроможність керувати ними, обсяг цивільної дієздатності не може бути однаковим для усіх фізичних осіб і встановлюється ЦК з урахуванням їх віку та психічного стану здоров`я;

обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб охоплює як перелік юридично значущих дій, які особа має право самостійно здійснювати, так і межі її договірної та не договірної цивільної відповідальності;

залежно від віку фізичної особи, цивільна дієздатність за обсягом поділяється на такі види: часткова цивільна дієздатність малолітньої особи (стаття 31 ЦК України); неповну цивільну дієздатність неповнолітньої особи (стаття 32 ЦК України); повну цивільну дієздатність повнолітньої особи, неповнолітньої особи у разі реєстрації її шлюбу (стаття 34 ЦК України) та емансипованої особи (стаття 35 ЦК України);

Враховуючи, викладене, аліменти є власністю дитини та покликані забезпечити її необхідним для повноцінного розвитку, а тому перерахування коштів на особистий рахунок дитини є належним виконанням рішення суду за яким вони були стягнуті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) вказано, що «… саме на виконавця покладено обов`язок щомісячно обчислювати як розмір аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), так і заборгованість зі сплати аліментів і повідомляти про її існування та розмір сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року в справі № 642/6906/16-ц суди дійшли висновків, що відсутність інших, окрім аліментних, грошових зобов`язань між стягувачем та боржником, відсутність відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником, а також неможливість самостійно вказувати призначення платежу у таких грошових переказах може свідчити про добровільне виконання боржником свої обов`язків.

Судом встановлено, що відповідно до результатів пошуку відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 інші, крім ВП 53872703 про стягнення аліментів, відсутні( а.с.53)

Також, судом встановлено, що між стягувачкою ОСОБА_5 та боржником ОСОБА_1 відсутні інші грошові зобов`язання, окрім аліментних.

Відповідно до долученого відзиву на позовну заяву про зменшення розміру аліментів ОСОБА_6 зазначала, що позивач( ОСОБА_1 ) отримує постійний щомісячний дохід та згідно наявних у нього квитанцій самостійно щомісячно сплачував кошти у розмірі не менш 5000 грн, при чому частина від грошового забезпечення позивача становить 4469 грн.( а.с.59-64)

Тобто ОСОБА_6 не заперечувала отримання від ОСОБА_1 тих грошових переказів, де вона була зазначена отримувачем, а матеріали справи не містять відомостей щодо відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником.

З огляду на зазначене, встановлені у цій справі судами обставини справи та надані заявником письмові докази на обґрунтуванням вимог скарги в сукупності можуть свідчити про добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів.

ОСОБА_1 стверджує, що вказані грошові кошти були сплачені в якості добровільної сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , стягнутих з нього рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20.03.2017 року.

Жодних обставин на підтвердження наявності інших зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_6 суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження відмови останньої від отримання банківських переказів від боржника у період з 07.10.2020 року до 12.09.2025 року.

Крім цього, як вбачається з обставин викладених вище, що боржником у добровільному порядку проводились перерахування коштів на рахунок зазначений стягувачкою.

Щодо вимоги про неврахуванням державним виконавцем платіжного доручення № 443 від 29.01.2024 за грудень 2023 в розмірі 8352,84 грн. (згідно звіту в/ч НОМЕР_1 , який знаходиться в матеріалах ВП 53 872703) та платіжного доручення № 947 від 26.02.2024 за січень 2024 в розмірі 5430,30 грн. (згідно звіту в/ч НОМЕР_1 , який знаходиться в матеріалах ВП 53872703), дана обставина не знайшла свого підтвердження.

Так, відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати ВЧ НОМЕР_1 , який міститься у матеріалах виконавчого провадження, щодо ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 по 10.01.2024 утримана сума 8352,84 грн п/д №443 від 29.01.2024, 5430,30 грн п/д №947 від 26.02.2024( а.с.153)

Так відповідно до розпорядження № 53872703, який міститься у матеріалах виконавчого провадження, грошові кошти у сумі 8352,84 грн, що надійшли 30.01.2024, 8352,84 грн, що надійшли 02.02.2024, 5430,30 грн, що надійшли 27.02.2024 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого листа №2/587/411/17, виданого 21.03.2027 перераховано на користь ОСОБА_6 ( а.с.147)

З довідки розрахунку ВП53872803 зробленої державним виконавцем Поляруш В. станом на 01.07.2025 в графі «сплачено боржником/стягнуто виконавцем» за 2024 міститься дані про зарахування суми 30488,82 грн( а.с.158 зв.б. 159) Як пояснила в судовому засіданні державний виконавець, оскільки зарахування по платіжним дорученням №443 від 29.01.2024 та №947 від 26.02.2024 відбулось у лютому, то вказані суми по даним платіжним дорученням були зараховані у лютий місяць та разом з іншими відрахуваннями за цей місяць склали суму 30488,82 грн.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 451 ЦПК України).

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги з огляду в наступе.

Враховуючи, що ОСОБА_1 були надані копії квитанцій про здійснення платежів ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «Укрсиббанк», Монобанк, «Укргазбанк» з 07.10.2020 року до 12.09.2025 року, а судовим рішенням було стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки, у державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції під час визначення заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Поляруш В.В. щодо неврахування в рахунок аліментів коштів сплачених на рахунок ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , відповідно до копій квитанцій ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «Укрсиббанк», Монобанк, «Укргазбанк» платіжні доручення в нижчезазначених сумах, а саме: за 2020 рік: 07.10.2020 року - в розмірі 2000,00 грн.; 07.11.2020 року - в розмірі 2055,00 грн.; 05.12.2020 року - в розмірі 2055,00 грн.;

за 2021 рік: 08.05.2021 року - в розмірі 2300,00 грн.; 06.07.2021 року - в розмірі 2089,70,00 грн.; 08.08.2021 року - в розмірі 2500,00 грн.; 06.09.2021 року - в розмірі 2300,00 грн.; 07.10.2021 року - в розмірі 2500,00 грн.; 06.11.2021 року - в розмірі 2500,00 грн.; 06.12.2021 року - в розмірі 2500,00 грн.;

за 2022 рік: 07.01.2022 року - в розмірі 2500,00 грн.;07.02.2022 року - в розмірі 5500,00 грн.; 17.04.2022 року - в розмірі 2500,00 грн.;10.05.2022 року - в розмірі 2500,00 грн.; 09.07.2022 року - в розмірі 2500,00 грн.; 10.08.2022 року - в розмірі 2500,00 грн.;

за 2023 рік: 14.12.2023 року - в розмірі 8000,00 грн.; 16.12.2023 року - в розмірі 2000,00 грн.; 01.10.2023 року - в розмірі 10000 грн.; 19.10.2023 року - в розмірі 10000,00 грн.; 14.09.2023 року - в розмірі 10000,00 грн.; 01.08.2023 року - в розмірі 5000,00 грн.; 21.07.2023 року - в розмірі 10000,00 грн.; 13.06.2023 року - в розмірі 5000,00 грн.; 21.06.2023 року - в розмірі 5000,00 грн.; 23.06.2023 року - в розмірі 10000,00 грн.; 22.05.2022 року - в розмірі 5000,00 грн.; 27.05.2023 року - в розмірі 5000,00 грн.; 09.02.2023 року - в розмірі 5000,00 грн.;

за 2024 року: 22.01.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 15.03.2024 року - в розмірі 5000,00 грн., 17.07.2024 року - в розмірі 4500 грн.; 14.04.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 17.05.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 17.06.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.;17.07.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 15.08.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 14.09.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 12.10.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 15.11.2024 року - в розмірі 5000,00 грн.; 11.12.2024 року - в розмірі 5000 грн.;

за 2025 рік: 11.01.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.; 13.02.2025 року - в розмірі 7000 грн.; 13.03.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.; 11.04.2025 року - в розмірі 4800,00 грн.; 09.05.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.; 12.06.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.; 11.07.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.; 14.08.2025 року - в розмірі 5000,00 грн.; 12.09.2025 року - в розмірі 5000,00 грн., на загальну суму 285 736 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 451 ЦПК України, суд, --

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Поляруш Вікторія Вікторівнащодо нездійснення перерахунку та не складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження №53872703 за поданою ОСОБА_1 заявою від 03.10.2025 та зобов`язати перерахувати заборгованість зі сплати аліментів та скласти розрахунок заборгованості.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Поляруш Вікторія Вікторівнащодо невключення в рахунок аліментів коштів сплачених на рахунок ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у загальній сумі 285736, 60 грн, здійснену ОСОБА_1 та зобов`язати здійснити перерахунок розміру заборгованості з аліментів з урахуванням сплачених коштів.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 13 березня 2026 року.

Суддя Л.М.Гончаренко