ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Гапонова А.В.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Соборного районного суду м.Дніпра у складі судді Наумової О.С. від 11 вересня 2025 року по справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, заінтересовані особи ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», орган опіки та піклування в особі Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані неповнолітні діти,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на виконанні в офісі приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження №75652068, до складу якого входять три окремі виконавчі провадження на загальну суму стягнення 928685,63 грн:

ВП №75600530 з примусового виконання виконавчого листа №201/5272/23 від 20.05.2024, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного банку «Банк Кредит Дніпро» заборгованості а кредитним договором № 1240 в розмірі 714085,09 грн, з яких залишок по строковому кредиту 242 859,26 грн., заборгованість по простроченому кредиту 176 624,10 грн., заборгованість по прострочених відсотках 8062,84 грн, заборгованість по простроченій комісії 286538,89 грн;

ВП №75600748 з примусового виконання виконавчого листа № 201/5272/23 від 20.05.2024, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного банку «Банк Кредит Дніпро» заборгованості за договором № 13696 в розмірі 200 876, 12 грн, з яких залишок простроченого кредиту 89 995, 57 грн., залишок прострочених відсотків 110880,55 грн;

ВП №75600437 з примусового виконання виконавчого листа № 201/5272/23 від 20.05.2024, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного банку «Банк Кредит Дніпро» витрати зі сплати судового збору в розмірі 13724,42 грн.

23.07.2024 винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, які направлено на адреси сторін виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією за адресами визначеними у виконавчому документі. На запити виконавця повідомлено про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів, доходів, боржниця не є засновником юридичних осіб, не працює за цивільно-правовими угодами. Відповідно до інформації з банківських установ АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсалбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Ощадбанк», АТ «Таскомбанк», кошти на рахунках боржника відсутні. При здійсненні виконавчого провадження проводяться періодичні запити щодо виявлення майна/доходів боржника. З відповідей, що надійшли на запит виконавця станом на поточну дату, майновий стан боржника не змінився. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником зареєстрована квартира АДРЕСА_1 . Від моменту відкриття виконавчого провадження боржниця жодного разу не з`явилась за викликом приватного виконавця та не здійснила жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення, так станом на поточну дату відсутні будь-які платежі на погашення заборгованості за виконавчим документом. Відповідно до інформації, наданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, за адресою по АДРЕСА_2 зареєстровано п`ять осіб: ОСОБА_3 , 1988 року народження відповідно до відомостей ДРАЦС донька боржниці; ОСОБА_1 , 1967 року народження боржниця у виконавчому провадженні; ОСОБА_4 , 2014 року народження відповідно до відомостей ДРАЦС онука боржниці; ОСОБА_5 , 2017 року народження - відповідно до відомостей ДРАЦС онук боржниці; ОСОБА_6 , 2024 року народження, відповідно до відомостей ДРАЦС онук боржниці. 27.05.2025 та 23.07.2025 на адресу Адміністрації соборного району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, направлено листи з проханням розглянути питання про надання дозволу на примусову реалізацію житла, право користування яким мають малолітні діти, та прийняти відповідне рішення про надання дозволу на примусову реалізацію квартири АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 та в якому зареєстровані неповнолітні діти. Листом від 23.07.2025 року №5/6-87 приватному виконавцю відмовлено у наданні такого дозволу із посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», згідно із якою дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається виключно при особистому звернені батьків дітей, опікунів або піклувальників. Підпунктом 4 абзацу 3 пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2831/5 (далі Порядок) передбачено, що заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду. Вказані обставини значно ускладнюють виконання судових рішень, які набрали законної сили, адже в матеріалах виконавчого провадження відсутній дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочину щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, в зв`язку із чим, виконавець вимушений звернутися до суду із відповідним поданням, для вирішення питання про примусову реалізацію нерухомого майна боржника право користування яким мають діти. Тому приватний виконавець Русецька О.О. просила звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані неповнолітні діти, та надати дозвіл на звернення стягнення на вказане нерухоме майно.

Ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 11 вересня 2025 року подання задоволено. Постановлено звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані неповнолітні діти.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні подання приватного виконавця.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. перебуває зведене виконавче провадження №75652068, до складу якого входять три окремі виконавчі провадження на загальну суму стягнення 928685,63 грн, а саме:

ВП №75600530 з примусового виконання виконавчого листа №201/5272/23 від 20.05.2024, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного банку «Банк Кредит Дніпро» заборгованості а кредитним договором № 1240 в розмірі 714085,09 грн, з яких залишок по строковому кредиту 242859,26 грн., заборгованість по простроченому кредиту 176 624,10 грн., заборгованість по прострочених відсотках 8062,84 грн, заборгованість по простроченій комісії 286538,89 грн;

ВП №75600748 з примусового виконання виконавчого листа № 201/5272/23 від 20.05.2024, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного банку «Банк Кредит Дніпро» заборгованості за договором № 13696 в розмірі 200876,12 грн, з яких залишок простроченого кредиту 89995,57 грн., залишок прострочених відсотків 110880,55 грн (а.с. 22, 24);

ВП №75600437 з примусового виконання виконавчого листа № 201/5272/23 від 20.05.2024, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного банку «Банк Кредит Дніпро» витрати зі сплати судового збору в розмірі 13724,42 грн (а.с. 29, 31).

23.07.2024 постановами приватного виконавця відкриті вказані вище виконавчі провадження, постанови направлені сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією за адресами, визначеними у виконавчому документі, що підтверджується представленими суду доказами.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Пунктом 2 постанов про відкриття виконавчого провадження зобов`язано боржника подати декларацію про майновий стан протягом п`яти робочих днів з моменту відкриття виконавчого провадження, однак боржник вимоги закону не виконав.

У відповідності до вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене, оскільки рішення щодо стягнення заборгованості з одного й того ж боржника виконуються в рамках зведеного виконавчого провадження.

Приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження направлено запити до органів реєстрації про наявність майна, на яке можливо звернути стягнення, запити про наявність рахунків та доходів боржника.

23.07.2024, 05.02.2025 отримана інформація з Міністерства внутрішніх справ про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів (а.с. 49, 55).

23.07.2024, 02.02.2025, 10.07.2025 отримана інформація з Державної податкової служби України, згідно якої інформація про доходи боржника відсутня (а.с. 49, 37, 54).

23.07.2024, 02.02.2025, 25.06.2025 отримана інформація з Державної фіскальної служби України про те, що боржник не має відкритих рахунків та фізичну особу знято з обліку в контролюючих органах (а.с. 37, 54).

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України від 23.07.2024, 01.02.2025, 10.07.2025 відсутні дані про отримання доходу боржником (а.с. 38, 55).

Згідно інформації, отриманої шляхом взаємообміну банківських установ та Автоматизованої системи виконавчого провадження, кошти на рахунку боржника відсутні.

29.07.2024 у відповідності до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, які направлено до банківських установ, з метою блокування рахунків боржника відкритих в банківських установах.

Приватним виконавцем направлено постанову про арешт коштів до АТ «ПУМБ», АТ АБ «Радабанк», АТ «Укрексімбанк», АБ «Укргазбанк», АБ «Південний», АТ «А-Банк» АТ «Банк Січ», АТ «Банк «Кредит Дніпро», АТ «Креді Агріколь Банк» АТ «Ощадбанк», АТ «Піреус Банк МКБ», АТ «Правекс Банк», АТ «АКБ «Конкорд», АТ «МР Банк», АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсалбанк», АТ «Оксі Банк», АТ «Таскомбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Індустріалбанк», ПАТ «Банк Восток», АТ «Прокредит Банк», АТ «АК «Львів»,АТ «Кредобанк»,АТ «ОТП Банк», АТ «Ідея Банк» АТ «Укрсиббанк», АТ «Банк Авангард»,АТ «Сенс Банк», АТ «Банк Альянс», АТ «Південний», АТ «Альтбанк», АТ «Ощадбанк» , АТ «ІНГ Банк» ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с. 39, 40-45).

Згідно наданих відповідей боржник має відкриті рахунки в АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсалбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Ощадбанк», АТ «Таскомбанк». Інші банківські установи залишили постанову про арешт коштів без задоволення, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не є клієнтом банку.

Відповідно до інформації з банківських установ АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсалбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Ощадбанк», АТ «Таскомбанк» кошти на рахунках боржника відсутні (а.с. 57-60).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, боржник не являється засновником будь-яких підприємств та відповідно не має корпоративних прав/часток в статутних капіталах підприємств.

Згідно відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, боржник у шлюбі не перебуває (а.с. 60).

Відповідно до відомостей з Державної прикордонної служби, державний кордон України боржником не перетинався (а.с. 62).

З матеріалів подання видно, що приватним виконавцем здійснюються періодичні запити щодо виявлення майна/доходів боржника. З відповідей видно, що майновий стан боржника не змінився.

За даними Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , РНОНМ 01 (а.с. 25-36).

Відповідно до листа Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 06.05.2025 №11/5-95, відповідно до картотеки з питань реєстрації фізичних осіб за адресою по АДРЕСА_2 зареєстровано п`ять осіб:

з 30.07.2020 ОСОБА_3 , 1988 року народження відповідно до відомостей ДРАЦС донька боржниці;

з 11.01.2024 ОСОБА_1 , 1967 року народження боржниця у виконавчому провадженні;

з 30.07.2020 ОСОБА_4 , 2014 року народження відповідно до відомостей ДРАЦС онука боржниці;

з 30.07.2020 ОСОБА_5 , 2017 року народження - відповідно до відомостей ДРАЦС онук боржниці;

з 18.06.2024 ОСОБА_6 , 2024 року народження - відповідно до відомостей ДРАЦС онук боржниці (а.с. 47, 60-62, 69-72).

На виконання частини 28 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, згідно із яким права власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону, 27.05.2025 та 23.07.2025 приватний виконавець звернулася до Адміністрації соборного району Дніпровської міської ради, як до органу опіки та піклування з проханням розглянути питання про надання дозволу на примусову реалізацію житла, право користування яким мають малолітні діти, та прийняти відповідне рішення про надання дозволу на примусову реалізацію квартири АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 , та в якому зареєстровані неповнолітні діти (а.с. 63, 65).

Відповідно до листа Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 23.07.2025 №5/6-87, Адміністрацією розглянуто запит щодо надання дозволу на передачу на реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , право користування якою мають діти - ОСОБА_4 , 2014 року народження, ОСОБА_5 , 2017 року народження, ОСОБА_6 , 2024 року народження; Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради відмовляє у наданні відповідного дозволу (а.с. 68).

Також установлено, що ОСОБА_3 (мати дітей та донька божниці) має у власності квартиру за адресою по АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 16.07.2024 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №439847315 від 18.08.2025 (а.с. 120-121, 122-125).

Обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства (пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчоїслужби, рахунок приватного виконавця). Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему відбудинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Згідно ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових праві охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 червня 2016 року №2831/5 (далі - Порядок №2831/5), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Отже, передання на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду є неможливим.

У пункті 30 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

У постанові від 26 жовтня 2021 року у справі №755/12052/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання державним виконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в межах виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу державному виконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій державного виконавця та/або органу опіки та піклування.

У постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 2-537/11 Верховний Суд зробив висновок про те, що з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу (відмові) органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, виконавець може звернутися до суду з заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, яка повинна бути розглянута судом у порядку, встановленому в статті 435 ЦПК України.

Під час розгляду такої заяви (подання) суд повинен оцінювати через призму дотримання прав та інтересів дітей добросовісність дій боржника, а саме: з якого часу діти зареєстровані в спірному приміщенні; чи дотримано встановлений чинним законодавством порядок їх реєстрації та вселення у спірне приміщення; чи є спірне приміщення єдиним місцем їх постійного проживання; чи наявне інше приміщення у дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання; яка ступінь споріднення має місце між дітьми та боржником та інші обставини.

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, які, зокрема, додаються до заяви на реалізацію арештованого майна.

Схожі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25.11. 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19)від 10.10.2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження№ 61-12151св19).

З наведеного вбачається, що передача на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду є неможливою.

Водночас законодавством України не визначено порядку надання органом опіки та піклування згоди на примусову реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Однак особливістю примусової реалізації майна в межах виконавчого провадження з метою забезпечення виконання судового рішення є те, що власник майна не є заінтересованою в його реалізації особою й, відповідно, свою волю не виявляє. Продаж такого майна ініціюється державним або приватним виконавцем через спеціальну установу, при цьому заінтересованою особою виступає стягувач у виконавчому провадженні, а не боржник. Разом з тим, стягувач не має права вчиняти дії, пов`язані з передачею майна боржника на примусову реалізацію. В свою чергу боржник, як зазначалося, не є зацікавленою особою, що має наслідком ухилення його від звернення до органів опіки та піклування за отриманням дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке або право користування яким мають діти. В той же час, чинним законодавством не передбачено механізмів зобовязання батьків або осіб, які їх замінюють, отримувати такий дозвіл у примусовому порядку.

Пункт 1 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Частиною восьмою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Судом установлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання декількох виконавчих листів суду про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» значної суми грошових коштів - 928685,63 грн.

Всі троє дітей, які зареєстровані у квартирі по АДРЕСА_2 , не є дітьми боржниці, а її онуки. Натомість мати дітей (донька божниці) ОСОБА_3 має у власності іншу трикімнатну квартиру, загальною площею 67,1 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., за адресою по АДРЕСА_3 , яка була придбана нею у липні 2024 року за договором купівлі-продажу.

З матеріалів справи також убачається, що боржниця ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання у належній їй квартирі по АДРЕСА_2 з 11.01.2024, тобто у період перебування у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільної справи №201/5272/23 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (з 10 травня 2023 року).

Виходячи з викладеного, встановивши значний розмір боргу ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні №75652068 на загальну суму 928685,63 грн; враховуючи відсутність у боржниці іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, чи доходів, за рахунок яких можливо було б погасити борг; встановивши, що зареєстровані у квартирі діти є онуками боржниці, а у власності матері цих дітей є інша трикімнатна квартирі у місті Дніпрі; дотримуючись обґрунтованої пропорційності, принципів розумності та справедливості, враховуючи поведінку боржниці, яка спрямована на уникнення відповідальності за борговими зобов`язаннями, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця Русецької О.О. про надання згоди на звернення стягнення на нерухоме майно боржника - квартиру АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані неповнолітні діти.

Доводи апеляційної скарги, що відмова органу опіки у винесенні на розгляд питання про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно не є підставою для ухвалення судового рішення в порядку статті 435 ЦПК України є безпідставними.

Відповідно до листа Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 23.07.2025 №5/6-87, Адміністрацією розглянуто запит щодо надання дозволу на передачу на реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , право користування якою мають діти - ОСОБА_4 , 2014 року народження, ОСОБА_5 , 2017 року народження, ОСОБА_6 , 2024 року народження; Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради відмовляє у наданні відповідного дозволу (а.с. 68).

Таким чином, задовольняючи подання приватного виконавця Русецької О.О., суд першої інстанції обґрунтованого виходив з того, ОСОБА_1 не виконує рішення суду про стягнення з неї значної суми заборгованості, а відсутність дозволу органу опіки та піклування на реалізацію належної їй на праві власності квартири унеможливлює виконання рішення суду.

Виконавець на підставі частини першої, пункту 1 частини другої, пунктів 3, 6, 22 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний та має право вживати всіх необхідних заходів щодо примусового виконання судового рішення, в тому числі й одержувати всі необхідні дозволи для проведення виконавчих дій.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що державний чи приватний виконавець зобов`язаний звернутися до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на реалізацію житлової нерухомості, право на користування якою мають діти, а у разі відмови у наданні такого дозволу органом опіки та піклування виконавець має повноваження звернутися до суду з відповідним поданням (див. постанову Верховного Суду від 01 листопада 2023 року 127/30546/21 (провадження № 61-8695св23)).

Установивши, що у ОСОБА_1 відсутнє інше майно, на яке можна звернути стягнення, чого вона не заперечує, боржниця не подала доказів наявності у неї іншого майна, на яке можна звернути стягнення, або достатніх доходів, коштів, чи рухомого майна, щоб погасити заборгованість, що виникла, правильними є висновки про те, що приватний виконавець Русецька О.О.діяла в рамках Закону України «Про виконавче провадження», звернувшись до суду із цим поданням.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 15 травня 2025 року у справі №158/3041/21.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 11 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 березня 2026 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

А.В. Гапонов