печерський районний суд міста києва
пр. № 2-6023/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

УСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідачів грошові кошти в сумі 19 769, 80 грн у вигляді матеріального збитку, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 15 жовтня 2024 року і грошові кошти в сумі 6 106, 75 грн, за проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 24 вересня 2025 року № 12429, а всього грошових коштів у сумі 25876, 55 грн, грошові кошти в сумі 3200, 00 грн у вигляді франшизи за полісом договору обов`язкового страхування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 жовтня 2024 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої винними діями водія ОСОБА_2 , що підтверджено постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.11.2024 у справі №642/6802/24, її автомобілю Volkswagen Passat (державний номер НОМЕР_1 ) завдано матеріальної шкоди в розмірі 22 969 грн 80 коп, що встановлено висновком незалежного транспортно-товарознавчого дослідження Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» №12429 від 24 вересня 2025 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця була застрахована в ТВД СК «Альфа - Гарант» (поліс №217898898), проте страхова компанія, на її думку, неправомірно обмежила виплату сумою 10 732, 50 грн (з яких 3 200 грн - франшиза), без належного обґрунтування відхилення від висновку акредитованої експертизи та всупереч реальному розміру збитків, який значно нижчий за ліміт відповідальності страховика за майновою шкодою. Крім цього, позивач додатково понесла витрати на проведення цієї експертизи в сумі 6 106, 75 грн, які є частиною завданої шкоди та підлягають відшкодуванню, тому просить стягнути з відповідача-страховика 19 769 грн 80 коп. (матеріальний збиток за вирахуванням франшизи) та 6 106, 75 грн (витрати на експертизу), а з винуватця ОСОБА_2 - 3 200 грн франшизи, з покладенням на відповідачів судових витрат відповідно до закону.

Від відповідачів відзив на позовну заяву до суду не надходив.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

29 жовтня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 05 листопада 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

05 листопада 2025 року судом отримано відповідь з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача юридичної особи.

06 листопада 2025 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

15 жовтня 2024 року о 12:18 год. за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 130/132, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв зіткнення з іншим транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався позаду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 12 червня 2024 року, транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , належить ОСОБА_1 .

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2024 року у справі № 642/6802/24, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до розрахунків ТОВ «Автодом Харків» від 28 січня 2025 року, ОСОБА_1 завдано матеріальних збитків на суму 29 234, 00 грн.

14 квітня 2025 року та 22 травня 2025 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант», в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця (поліс № 217898898) про перерахування грошових коштів у розмірі 29234, 00 грн.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» відкрила страхову справу за № цв/25/3065.

Відповідно до відповіді ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на запити ОСОБА_3 , заявника було повідомлено про те, що за калькуляцією попередній розмір відновлювального ремонту складає 10 732, 50 грн (з ПДВ), франшиза за полісом - 3200, 00 грн, що в результаті до виплати на картку підлягає - 10 732, 50 грн - 3200, 00 грн = 7 532, 50 грн.

Відповідно до висновку експерта № 12429, складеного 24 вересня 2025 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , складає 22 969, 80 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 в результаті ДТП, що мало місце 15 жовтня 2024 року складає 22 969, 80 грн.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.І ст.15, ч.І ст.16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17

Відповідно до ч.І ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

У ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їїзавдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Закон Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (п.п.1.4, 1.7 ст.1).

За вимогами ст. 3 зазначеного вище Закону України обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону).

Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо- транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 ст.ЗЗ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п.35.1 ст.35).

Згідно з п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Статтею 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його у передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Тобто вказана норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та не надає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування

Згідно зі ст.ст.7,8 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2908,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ТВД СК «Альфа - Гарант» (, адреса: б-р Лесі Українки, 26, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ), грошові кошти в сумі 19769, 80 грн у вигляді матеріального збитку, грошові кошти в сумі 6106, 75 грн - за проведення транспортно-товарознавчого дослідження, що в загальному становить 25 876, 55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в сумі 3200, 00 грн у вигляді франшизи за полісом договору обов`язкового страхування.

Стягнути в рівних частинах з ТВД СК «Альфа - Гарант» (, адреса: б-р Лесі Українки, 26, м. Київ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ), судовий збір по 1 454, 00 грн з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова