Справа № 127/8051/26
Провадження 2/127/2285/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Головенько Віталія Петровича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування нежитловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Головенько Віталій Петрович із заявою про забезпечення позову, одночасно з пред`явленням позову. Зазначена заява обґрунтована тим, що предметом позову у цій справі є встановлення порядку користування нежитловим приміщенням №146 за адресою: АДРЕСА_1 . Ризики, на запобігання яким позивач просить застосувати заходи забезпечення позову, полягають у можливості допуску відповідачем третіх осіб до користування спірним майном або укладення договорів оренди чи інших правочинів, здійснення перепланування, будь яких ремонтних та будівельних робіт, що може призвести до формування нових правовідносин, які буде важко оскаржувати в окремому провадженні. З цих підстав, представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Головенько В.П. просить суд: заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до набрання рішенням суду законної сили: Відчужувати належну йому частку в праві спільної часткової власності на нежитлове приміщення №146 (реєстр. номер 101) за адресою: АДРЕСА_1 . Передавати у користування третім особам (оренда, суборенда, позичка тощо) нежитлове приміщення №146 (реєстр. номер 101) за адресою: АДРЕСА_1 або його частини. Змінювати коло осіб, які можуть фактично користуватись приміщенням №146 (реєстр. номер 101) за адресою: АДРЕСА_1 , та допускати сторонніх осіб до перебування у ньому (крім екстрених служб). здійснювати перепланування, переобладнання, реконструкцію нежитлового приміщення №146 (реєстр. номер 101) за адресою: АДРЕСА_1 , проводити будь-які будівельні чи ремонтні роботи, що призводять до зміни технічних характеристик об`єкта, конфігурації стін, перегородок або інженерних мереж, а також вносити будь-які інші незворотні зміни у внутрішнє облаштування приміщення.

Розгляд заяви про забезпечення позову проведено суддею без повідомлення учасників справи, що узгоджується з положенням ч.1ст.153 ЦПК України.

Розглянувши вимоги заявника, викладені у заяві про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суддею беруться до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Зокрема, такий вид забезпечення позову як арешт майна передбачає обмеження права власника майна на користування цим майном.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Так, розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову судом встановлено, що доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 здійснює будь які заходи спрямовані на допуск третіх осіб до користування спірним майном або укладення договорів оренди чи інших правочинів, здійснення перепланування, будь яких ремонтних та будівельних робіт, заявником не надано.

При цьому, саме посилання заявника у заяві про забезпечення позову на потенційну можливість ОСОБА_2 здійснити певні дії, без надання відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а також не надання заявником доказів, які можуть свідчити про вчинення ОСОБА_2 дій з реалізації майна чи підготовки до такої реалізації, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову.

Також при розгляді заяви про забезпечення позову судом враховано, що предметом позову є вимоги немайнового характеру встановлення порядку користування нежитловим приміщенням, які за наслідками розгляду таких вимог не передбачають витребування чи повернення майна, а тому застосування такого заходу забезпечення позову не відповідає суті порушеного права і не є співмірними із заявленими вимогами. Такий захід не узгоджується з предметом і підставами позову, оскільки не спрямований на забезпечення реального виконання рішення у разі його задоволення.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Головенько Віталія Петровича про забезпечення позову. У зв`язку з чим, у задоволенні поданої заяви судом відмовляється.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Головенько Віталія Петровича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: