провадження № 22-ц/824/3590/2026
головуючий у суді І інстанції Гончарук В.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СТО», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «ТРАНС-СТО», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СТО», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП передано за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області (154A, вулиця Європейська, 154А, Полтава, Полтавська область, 36000).

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Комліченко В.С. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач ОСОБА_1 використала належне їй право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувшись за місцем заподіяння шкоди до Дніпровського районного суду м. Києва, до підсудності якого за територіальним принципом входить буд. АДРЕСА_1 (місце дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28 грудня 2024 року).Отже, суд першої інстанції не забезпечив належним чином реалізацію права позивача на альтернативну підсудність, що встановлена ст. 28 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду віднесена до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що в вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із даним позовом, посилаючись на те, що 28 грудня 2024 року о 06 год 56 хв ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «МAN реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «KRONE» реєстраційний номер НОМЕР_2 по вулиці Краківській 25 в м. Києві при зміні напрямку руху не витримав боковий безпечний інтервал, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mersedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

14 січня 2025 року у приміщенні УПП у м. Києві ДПП Бобровником А.М. було надано інспектору ВРОМ ДТП УПП у м. Києві Дронову М.О. пояснення щодо обставин ДТП, у яких серед іншого зазначено, що ОСОБА_2 працює у ТОВ «ТРАНС-СТО», яке є власником автомобіля «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу «KRONE» реєстраційний номер НОМЕР_4 .

В той же день, відносно ОСОБА_2 складені протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 962692 та ААД № 962693, які направлено для розгляду до Дніпровського районного суду міста Києва.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 березня 2025 року у справі № 755/1490/25 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, на користь держави.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду ОСОБА_2 в особі захисника Процай В.М. звернувся до Київського апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 25 березня 2025 року у справі №755/1490/25.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 року у справі №755/1490/25 поновлено захиснику Процай В.М. строк на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга захисника Процай В.М. залишена без задоволення, а постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 25 березня 2025 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП, без змін.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «МАЙ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким є ТОВ «ТРАНС-СТО» на момент вчинення ОСОБА_2 , ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 224918305 від 21.11.2024. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 160000,00 грн.

Ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» обмежується вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі положень статей 22, 29 Закону №1961- IV виплатило страхове відшкодування на підставі Акта №109.00099325-1 від 28.01.2025 у розмірі 147560,36 гривень.

Водночас, згідно висновку експерта за результатом проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 2662/25-54 від 27 березня 2025 року вартість відновлювального ремонту автомобіля внаслідок ДТП, що сталось 28.11.2024 року, в цінах станом на дату ДТП, на 28.12.2024, складала 731 873,67 грн. Вартість матеріального збитку в цінах станом на дату ДТП, на 28.12.2024, становить 281 750,30 грн.

ТОВ «ТРАНС-СТО» (ідентифікаційний код юридичної особи 36422141) на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданим 05.01.2022 рокуТСЦ № 8341, є власником транспортного засобу «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_6 , а тому позивач вважає, що відшкодування різниці між вартістю відновлювального ремонту встановленого висновком експерта № 2662/25-54 від 27.03.2025 та страховим відшкодуванням, що становить 584 313,31 грн повинна бути відшкодована саме ТОВ «ТРАНС-СТО» виходячи із положень ст. 1172 ЦК України.

Передаючи справу за підсудністю для розгляду до Полтавського районного суду Полтавської області ухвалою від 25 вересня 2025 року, суд першої інстанції керувався ч. 2 ст. 27 ЦПК України. Згідно відомостей з реєстру, місцезнаходження відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СТО» Полтавська область, Полтавський р-н, село Щербані, вул. Світла, 6А, що територіально не відноситься до Дніпровського району м. Києва.

Із такими висновками апеляційний суд не може погодитись, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має застосовуватися на практиці і бути ефективним (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом із тим, статтею 28 ЦПК України передбачена підсудність справ за вибором позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Реалізуючи своє право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1 керуючись ст.ст 11, 15, 16, 22, 23, 1172, 1187, 1194 ЦК України звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СТО», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позивач у цій справі ОСОБА_1 використала належне їй право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувшись за місцем заподіяння шкоди до Дніпровського районного суду м. Києва, до підсудності якого входить вул. Краківська, буд. 25 м. Київ (місце дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28 грудня 2024 року).

Отже, суд першої інстанції не забезпечив належним чином реалізацію права позивача на альтернативну підсудність, що встановлена ст. 28 ЦПК України.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2025 року не можна вважати законною та обґрунтованою, висновки суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншому суду за підсудністю є помилковими і не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, відтак ухвала суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба