Провадження № 22-з/4808/16/26
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
05 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,
суддів: Баркова В.М.,Максюти І.О.
секретаря Шемрай Н.Б.
за участю представника заявника Михайлюк А.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення та про скасування додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Михайлюк Анжели Романівни на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 липня 2025 року, ухвалене у складі судді Бородовського С. О. в місті Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у спілкуванні та вихованні, зобов`язання вчинити певні дії,
У листопаді 2023 року адвокат Михайлюк А. Р. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у спілкуванні та вихованні, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 липня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у спілкуванні та вихованні, зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року задоволено частково апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Михайлюк А. Р.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 липня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_3 : спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку та електронного зв`язку з врахуванням режиму дня та навчання дитини, кожної середи та неділі з 10.00 год до 20.00 год впродовж 30 хвилин з урахуванням часу країни, у якій перебуває дитина.

Зобов`язано матір ОСОБА_2 на вимогу батька ОСОБА_1 надавати інформацію про місцезнаходження сина у випадку зміни його місця проживання на засоби зв`язку або електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_2

В решті вимог позову відмовлено.

17 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Михайлюк А. Р. через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій просила ухвалити у справі додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно розміру частки задоволених позовних вимог.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що скасовуючи рішення суду першої інстанції суд не вирішив питання скасування додаткового рішення суду першої інстанції, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Фурман В. О. подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому просила врахувати майновий стан відповідачки (відсутність будь-яких доходів) та звільнити її від сплати судового збору.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Михайлюк А. Р. подала заперечення на зазначене клопотання, в яких зазначила, що відомості в клопотанні про звільнення від сплати судового збору є недостовірними та непідтвердженими, а отже, відсутні підстави для задоволення такого.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Михайлюк А. Р. просила заяву задоволити та стягнути з відповідача судовий збір за дві інстанції пропорційно до задоволених вимог.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Фурман В. О. у судове засідання не з`явилася, у поданому клопотанні про звільнення від сплати судового збору просила розгляд питання про розподіл судових витрат здійснювати за її відсутності та за відсутності ОСОБА_2

05 травня 2026 року представник ОСОБА_2 - адвокат Фурман В. О. подання клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи з метою подання доказів на спростування доводів представника ОСОБА_1 - адвоката Михайлюк А. Р., викладених у запереченнях.

Суд уважає, що у задоволенні такого клопотання необхідно відмовити, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення. Представником відповідачки не наведено переконливих доводів щодо неможливості подання відповідних доказів раніше, а також не обґрунтовано наявності об`єктивних обставин, які б перешкоджали їх поданню у визначені процесуальні строки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів уважає, що наявні підстави для скасування додаткового рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2025 року, а також задоволення клопотання представника позивача щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2024 року у справі № 905/830/21 зазначив, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється у тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати. Таким чином, скасування первісного судового рішення за результатом розгляду касаційної скарги є самостійною підставою для скасування додаткового судового рішення до нього.

У постанові від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) Велика Палата Верховного Суду зазначила: «За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні, питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у справі № 911/956/17 (361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21».

Враховуючи викладене, оскільки суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції у цій справі та задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , додаткове рішення цього ж суду, яке є невід`ємною складовою первісного судового акта, та яким вирішено питання щодо стягнення із позивача на користь відповідачки 6000 грн витрат на правову допомогу, також необхідно скасувати.

Щодо розподілу витрат між сторонами, то суд уважає за необхідне зазначити про таке.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Судом встановлено, що звертаючись до суду у 2023 році із позовом, ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат - Михайлюк А. Р., було заявлено три вимоги немайнового характеру, а отже, розмір судового збору за такі становив 3220,80 грн. Судом першої інстанції у задоволенні позову було відмовлено, звертаючись до суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 4831,20 грн.

За таких обставин, враховуючи вимоги частини першої статті 141 ЦПК України та зміст постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року, якою частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 колегія суддів вважає за необхідне стягнути із відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2147,2 грн та судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3220,8 грн.

При цьому суд уважає, що у задоволенні клопотання представника відповідачки про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити, оскільки на зазначеній стадії процесу суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат в порядку визначеному ст.141 ЦПК України згідно з якою, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В спірному випадку, у зв`язку із частковим задоволенням позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 137, 141, 270 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 06.11.2025 року скасувати.

Клопотання представника позивача адвоката Михайлюк А.Р. про ухвалення додаткового рішення задоволити.

Ухвалити у даній справі додаткове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2147,2 грн. та судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3220,8 грн

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 16 березня 2026 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: В.М.Барков

І.О.Максюта