Справа № 461/7492/24 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/2618/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Хоцяновича О.В.,

з участю: представника позивача Лубоцької Н.І.,

представника відповідача Вовка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2024 року в справі за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У вересні 2024 року акціонерне товариство (далі АТ) «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 195590 грн. 32 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.04.2021 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено угоду №С-606-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (далі кредитний договір).

Відповідно до умов кредитного договору, відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 , операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.

Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 58,8% річних (4,9% в місяць) по операціях видачі готівки; 34,8% річних (2,9% в місяць) по торгових операціях, згідно Тарифів Банку.

Максимальний кредитний ліміт встановлюється у розмірі 200000 грн.

Ліміт кредитної лінії на момент укладення угоди становить 75000 грн.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується випискою по поточному рахунку.

Станом на дату подання позову, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін і не сплатив нараховані проценти, внаслідок чого, станом на 10.07.2024 року, утворилась заборгованість в розмірі 195590 грн. 32 коп., з яких: 74997 грн. 04 коп. прострочене тіло кредиту, 120593 грн. 28 коп. прострочені проценти. Останній платіж/зарахування здійснено 01.07.2021 року.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача направлено письмову вимогу від 07.05.2024 року, в якій АТ «Ідея Банк» вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання, а саме: достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості, та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2024 року позов АТ «Ідея Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 195590 грн. 32 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 3028 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01 липня 2025 року, з урахуванням виправлених ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17 липня 2025 року описок, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Ідея Банк» задовольнити частково, стягнути заборгованість за кредитним договором з розмірі 106192 грн. 64 коп., яка складається з простроченого тіла кредиту 74997 грн. 04 коп. та прострочених процентів 31195 грн. 60 коп.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що відповідно до заяви №С-606-0 від 27.04.2021 року, кредитний ліміт становить 75000 грн., строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредиту. Зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін: стандартна процентна ставка 58,8%.

Зазначає, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, із видачею боржнику грошових коштів.

Вважає, що оскільки зобов`язання за кредитним договором позичальником виконані не були, тому автопролонгації договірні відносини, що виникли між сторонами, не підлягають.

Наголошує, що в заяві №С-606-0 від 27.01.2021 року сторонами було погоджено строк кредитування 12 місяців (строк дії договору), тобто до 27.04.2022 року.

Додає, що відповідно до пункту 6.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (провадження №61-142гс19), оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Вказує, що вимога про стягнення процентів, нарахованих відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, позивачем не заявлалась, відтак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після закінчення строку договору 27.04.2022 року, тому заборгованість за процентами мала б становити 31195 грн. 60 коп., замість стягнутної заборгованості за процентами в розмірі 120593 грн. 28 коп.

18.08.2025 року позивач АТ «Ідея Банк» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечуються доводи та вимоги апелянта. Зазначає, що п.2.1 кредитного договору передбачено строк кредитування 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації, а оскільки відповідач користувався кредитними коштами після 27.04.2022 року, строк користування кредитним лімітом було пролонговано.

В судове засідання апеляційного суду 24.02.2026 року представники сторін з`явились. Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 05.03.2026 року о 12:50.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.04.2021 року, згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБОФО, договір), текст якого розміщено на Інтернет-сторінці банку за посиланням: https://ideabank.ua/, між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №С-606-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (далі кредитна угода, угода).

За умовами кредитної угоди, ОСОБА_1 отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків НОМЕР_2 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.

Відповідно до п.2 кредитної угоди, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення до рахунку відновлювальної кредитної лінії на умовах повернення, строковості та платності, а саме:

2.1. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. зі строком дії 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації.

2.2. Розмір кредитної лінії в дату укладання угоди становить 75000 грн. та може бути змінений в межах максимального розміру за ініціативою банку або клієнта з дотриманням вимог ДКБОФО.

2.3. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 58,8% річних (4,9% в місяць) по операціях видачі готівки; 34,8% річних (2,9% в місяць) торгових операціях, згідно Тарифів банку.

2.4. Повернення заборгованості за кредитом здійснюється з дотриманням вимог ДКБОФО та чинних Тарифів банку, які розміщені на сайті банку www.ideabank.ua.

Згідно з п.3, укладанням цієї угоди клієнт:

-акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО та публічну пропозицію укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки АТ «Ідея Банк» (оферта), які розміщені на сайті банку www.ideabank.ua (п.3.2);

-підтверджує, що перед укладанням угоди отримав та погодився з інформацією, згідно з чинним законодавством України, для прийняття обґрунтованого рішення (п.3.4).

Укладаючи кредитний договір, сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua, які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.

Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень.

Відповідно до п.8 угоди, банк має право змінювати розмір та термін дії кредитної лінії в межах максимального розміру кредитної лінії з дотриманням вимог ДКБОФО та з повідомленням клієнта одним або декількома способами за вибором банку.

Згідно з п.10.5.1 ДКБОФО, банк має право змінювати встановлений розмір ліміту кредитної лінії відповідно до умов цього договору.

Разом з тим, відповідно до п.7 угоди, клієнт має право ініціювати зменшення розміру кредитної лінії в рамках невикористаного обсягу кредитної лінії шляхом звернення до банку.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку і не заперечується відповідачем.

Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором строк і не сплатив нараховані проценти.

Останній платіж/зарахування (поповнення поточного рахунку) здійснено 01.07.2021 року.

Сума боргу відповідача за кредитним договором, станом на 10.07.2024 року, становить 195590 грн. 32 коп., що складається з: основного боргу 74997 грн. 04 коп., прострочених процентів 120593 грн. 28 коп.

Заборгованість відповідача підтверджується випискою по рахунку клієнта та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 10.07.2024 року.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, банком на адресу відповідача направлено письмову вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07.05.2024 року, однак, відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі, кредит, проценти за користування кредитом та інші обов`язкові платежі.

Згідно з положеннями ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з вимогами ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду й такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами кредитного договору, такий правочин, відповідно до вимог статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Як встановлено судом, стороною відповідача не заперечувався сам факт укладення кредитного договору, навпаки, відповідач з дня укладення договору (27.04.2021 року) частково виконував його умови.

Згідно виписки по рахунку, відповідач протягом травня 2021 року по липень 2021 року використав 74997 грн. 04 коп. кредитних коштів і такі не повернув.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , підписавши 27.04.2021 року угоду №С-610-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, досягли згоди щодо всіх її істотних умов, ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами угоди, з якими він погодився в повному обсязі, оскільки підписав угоду та протягом тривалого часу з моменту укладення кредитної угоди отримував кредитні кошти, частково повертав кредитні кошти та сплачував передбачені угодою платежі, в тому числі проценти.

При визначенні розміру кредитної заборгованості, апеляційний суд виходить із положень ст.ст.526, 629 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1 статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).

Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що АТ «Ідея Банк» нараховував проценти до 02.07.2024 року, вважаючи договір пролонгованим.

Як встановлено судом, максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. зі строком дії 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації (п.2.1 угоди).

Згідно з пп.3 п.8 угоди, банк має право змінювати розмір та термін дії кредитної лінії в межах максимального розміру кредитної лінії з дотриманням вимог ДКБОФО та з повідомленням клієнта одним або декількома способами за вибором банку (на адресу електронної пошти клієнта; смс-повідомлення на номер телефону, повідомлений клієнтом; у виписці за рахунком; листом на адресу клієнта, повідомлену клієнтом; телефонним дзвінком на номер телефону, повідомлений клієнтом.

Відповідно до пп.9 п.8 угоди, банк має право після закінчення строку дії кредитної лінії продовжити строк її дії у попередньому розмірі та на такий самий строк.

Згідно з п.10.10.2 ДКБОФО, строк користування лімітом кредитної лінії 365 днів з моменту отримання клієнтом права використання коштів кредитної лінії, з можливістю пролонгації дії кредитної лінії (за умови прийняття банком відповідного рішення).

Пунктом 10.26 ДКБОФО передбачено, що після закінчення строку дії кредитної лінії, банк має право продовжити строк дії кредитної лінії у попередньому розмірі та на такий самий строк, але не більше строку дії договору, у разі наявності таких сукупних обставин, як: сумлінне та точне дотримання клієнтом умов договору; відсутність письмової заяви клієнта про анулювання кредитної лінії. При цьому, першим днем дії нового строку кредитної лінії є перший календарний день, наступний за останнім днем попереднього строку дії кредитної лінії. Банк має право протягом строку дії кредитної лінії змінити термін дії кредитної лінії, продовжити строк дії кредитної лінії або припинити строк дії кредитної лінії згідно з умовами цього договору.

З урахуванням наведених вище умов кредитування, колегія суддів доходить висновку, що сукупність підстав для автоматичної пролонгації угоди відсутня, оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувалися умови угоди, так як останній платіж було здійснено 01.07.2021 року.

Таким чином, відсутня обов`язкова умова пролонгації сумлінне та точне дотримання клієнтом умов угоди.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 продовжував користуватися кредитним лімітом по спливу 12 місяців, тобто після 27.04.2022 року, як стверджує АТ «Ідея Банк».

Отже, враховуючи те, що в даному випадку не настала сукупність умов, передбачених п.10.26 ДКБОФО, щодо продовження строку дії кредитної лінії у попередньому розмірі на такий самий строк, тому строк кредитування згідно з угодою становив 12 місяців, а саме: до 27.04.2022 року.

Також матеріали справи не містять жодних доказів того, що АТ «Ідея Банк», будучи наділений правом на зміну терміну кредитної лінії, повідомляв відповідача у спосіб, передбачений пп.3 п.8 угоди.

Крім того, у відповідності до п.3.13.4 ДКБОФО, у разі, якщо протягом двох календарних місяців поспіль за рахунком відсутні операції за ініціативою клієнта, вважається, що клієнт не користується даною послугою/рахунком.

Згідно виписки, долученої банком до позовної заяви, востаннє клієнтом була ініційована операція 01.07.2021 року, а отже, клієнт не вчиняв дій, які б свідчили про його бажання та намір здійснити автопролонгацію кредитної лінії.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18).

Згідно виписки, долученої до позовної заяви, проценти, які просив стягнути позивач, нараховані по 08.05.2024 року включно, тобто поза межами строку кредитування.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 27.04.2021 року, який наданий представником відповідача, сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 27.04.2022 року (на момент закінчення строку кредитування) становить 39432 грн. 90 коп, з урахуванням сплачених відповідачем 1904 грн. 43 коп. процентів, розмір заборгованості за процентами становить 37528 грн. 47 коп.

Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 112525 грн. 51 коп, з яких: 74997 грн. 04 коп. прострочене тіло кредиту та 37528 грн. 47 коп. прострочені проценти.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 112525 грн. 51 коп. заборгованості.

Відповідно до статті 141 ЦПК України та з урахуванням наслідків розгляду справи апеляційним судом часткове задоволення позовних вимог позивача (57,5%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1741 грн. 10 коп.

В свою чергу, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача (42,5%), понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1544 грн. 28 коп. підлягають стягненню з позивача.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 196 грн. 82 коп.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.2-4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 112525 гривень 51 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 196 гривень 82 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 05 березня 2026 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді С.М. Копняк

А.В. Ніткевич