Справа № 369/8926/24
Провадження № 2/369/1419/26
02.02.2026 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Козак І.А.,
при секретарі Кавун Є.О.,
представника третьої особи Шандиби Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загальнього позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав-
Позивач ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної реєстрації про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування заявлених позовних вимог стверджував, що від спільного шлюбу із відповідачем у сторін народилась дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але згідно рішення Погребищанського районного суду Вінницької області від 21.08.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. З травня 2013 року відповідач перестав піклуватись про сина і коштів на його утримання практично не надає, а тому він перебуває на повному утриманні позивачки.
Відповідач почав проживати окремо. Наразі місце проживання та перебування відповідача позивачці не відоме.
Заочним рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 13.07.2015 року у цивільній справі № 143/863/15-ц, з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_2 .
У червні 2018 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4 , взявши прізвище чоловіка ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача з чоловіком народився син ОСОБА_6 .
Наразі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , малолітній ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_6 проживають однією сім`єю в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Малолітній ОСОБА_7 навчається в 5-Б класі спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 139 Шевченківського району м. Києва.
Раніше позивач уже зверталась до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 .
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06.07.2020 року у цивільній справі № 761/32132/19 у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_2 , суд виходив з того, що відповідачу ніколи раніше не виносились попередження про неналежне виконання батьківських обов`язків і його поведінка не була предметом розгляду компетентних органів і сам відповідач в судовому засіданні висловив бажання приймати участь у вихованні дитини. Все це переконало суд, що відповідача не потрібно позбавляти батьківських прав.

Крім того, судом було взято до уваги висновок органу опіки та піклування (Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.12.2019 року

№ 109/04/40-11376), відповідно до якого орган опіки та піклування також вважав за недоцільне позбавляти ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 .

Орган опіки та піклування виходив у своєму висновку з того, що ОСОБА_9 була надана можливість змінити своє ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_2 .

У 2019 році спеціалістами Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради проводилась робота з малолітнім ОСОБА_10 . Було складено висновок психологічного обстеження ОСОБА_8 від 17.09.2019 року відповідно до висновків якого: у ОСОБА_8 не сформовані взаємовідносини з батьком, відсутня потреба у його підтримці та участі, через пасивну та тривалу відсутність ОСОБА_3 у житті хлопчика.

З того часу нічого не змінилось. Поведінка та ставлення ОСОБА_3 до сина ОСОБА_2 є абсолютно пасивною. Батька в житті дитини не існує взагалі.

Відповідач свого ставлення до виховання та утримання сина ОСОБА_8 не змінив. ОСОБА_11 як не приймав участі у вихованні сина раніше, так і не приймає зараз. Ставлення та поведінка відповідача до власного сина жодним чином не змінилась.

У 2021 році позивач зверталась до органів опіки та піклування щодо виконання ОСОБА_12 своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_8 .

Так, відповідно до листа Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.10.2021 року № 40-П-566, ОСОБА_13 було повідомлено, що з ОСОБА_3 проводилась профілактична робота (бесіда) щодо належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_8 . Також ОСОБА_3 було попереджено про відповідальність.

Відповідно до характеристики спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 139 Шевченківського району міста Києва на ОСОБА_2 від 08.04.2024 року, батько ОСОБА_3 дитину не приводив та жодного разу не забирав. В навчально- виховному процесі участі не бере, контакту із школою, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується.

Отже, відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина та припинив будь-які форми спілкування та контакту з власною дитиною.

Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню сина та фактично ухиляється від здійснення своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_8 .

Відповідач участі в житті дитини не бере, внутрішнім світом сина не цікавиться, духовним та фізичним розвитком не займається. Відповідач не надає дитині доступу до культурних, Духовних, будь-яких інших цінностей, що є важливими для неї у відповідному віці та періоді зростання.

Відповідач не спілкується з сином в обсязі, необхідному для збереження родинної ідентифікації між ними «тато - син». Відсутній будь-який особистий контакт між ними (зустрічі, побачення, спілкування, спілкування засобами телефонного зв`язку та/або інтернету, листування і таке інше).

Наразі у малолітнього ОСОБА_2 відсутній будь-який психологічний та емоційний контакт з біологічним батьком. Спорідненість між ними втрачається та остаточно втрачена.Справжнього батька ОСОБА_8 повністю замінив його вітчим ОСОБА_14 .

Позивачу не відомо чому у відповідача саме така поведінка по відношенню до сина та небажання здійснювати належне виконання своїх батьківських обов`язків.

Також не відомо чи перебуває відповідач за кордоном, чи в установах виконання покарань Державної пенітенціарної служби України, медичних закладах закритого типу і таке інше.

Позивач вважає, що відповідач втратив інтерес та любов до свого сина, а тому повністю самоусунувся з його життя.

За таких обставин у ОСОБА_1 виникає право вдруге звернутись до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Волчка А.Я. від 27 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної реєстрації про позбавлення батьківських прав та розпочато підготовче провадження у справі..

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи від 14 жовтня 2024 року № 1563 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня 2024 року, який проведено відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Козак І.А.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І.А. від 03.01.2025 року справу прийнято до провадження у порядку загального провадження та призначено підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження органом опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, що виступає третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог до предмета спору по справі було подано Висновок

№ 109-2501 від 28.04.2025 року щодо доцільності позбавлення щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з яким, повідомляється, що комісією з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації на засіданні 23.04.2025 (протокол № 8) розглянуто ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності позивача по справі.

ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 14.07.2012 року по 21.08.2014 (актовий запис Виконкома Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області про укладення шлюбу № 4).

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась спільна дитина ОСОБА_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 11.03.2013, видане виконкомом Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 4.

Відносини між ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_3 погіршилися, відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, сімейні цінності, різне ставлення до потреб та інтересів, привело до припинення фактичних сімейних відносин та розірвання шлюбу.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 21.08.2014 шлюб між ОСОБА_15 та ОСОБА_3 було розірвано.

Зі слів матері, ОСОБА_1 , починаючи з 2013 року вона самостійно піклується про малолітнього сина, його життя, здоров`я, навчання, розвиток та виховання. Після розірвання шлюбу проживає в АДРЕСА_1 разом зі своїм другим чоловіком, ОСОБА_4 , та синами.

Відповідно до висновку, ОСОБА_1 в 2019 році зверталася до Шевченківського районного суду міста Києва про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, зміну способу та розміру стягнення аліментів.

06.08.2019 розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 608 Науменку Максиму Олександровичу було встановлено графік побачень з дитиною.

11.12.2019 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації (протокол № 26) прийнято рішення про надання можливості ОСОБА_3 змінити своє ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.07.2020 Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва було відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині про позбавлення батьківських прав.

З письмового пояснення ОСОБА_1 відомо, що батько дитини ОСОБА_3 свого ставлення до виховання, навчання, утримання сина не змінив, тобто участі у вихованні ОСОБА_8 не бере та не цікавиться життям, здоров`ям малолітнього.

3 характеристики № 01-19/43 від 08.04.2024 наданої, спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №139 з поглибленим навчанням математики вбачається, що ОСОБА_8 навчається в закладі з першого класу, вихованням хлопчика займається мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_4 , біологічний батько дитини в навчально-виховному процесі участі не бере, контакту з школою не підтримує, із вчителями не спілкується. Відповідно до довідки розрахунку № 48548649 гр. ОСОБА_3 має заборгованість по аліментам, станом на 01.10.2024 розмір яких становить 78431 грн. 68 коп.

Згідно з актом обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_8 від 18.10.2024, умови проживання дитини задовільні, мати забезпечує дитині належні умови для всебічного розумового, емоційного, психологічного та духовного розвитку. Дитина забезпечена необхідним приладдям та одягом.

Із бесіди з малолітнім відомо, що батьком він рахує ОСОБА_16 , теперішнього чоловіка матері, з яким у нього гарні, люблячі відносини, іншого батька він не знає.

Громадянка ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки: утримує та виховує сина, піклується про стан його здоров`я, навчання та дозвілля.

Оскільки контакти для зв`язку з ОСОБА_3 відсутні, йому було направлено запрошення до Служби за місцем реєстрації, а також рекомендовано висловити свою думку з приводу даної ситуації і надіслати пояснення на електронну адресу, але зворотного зв`язку не отримано.

Відповідно до листа від 04.03.2025 № 303, надісланого Службою у справах дітей Білогородської сільської ради Київської області відомо, що спеціалістами Служби було відвідано адресу проживання ОСОБА_3 , але двері квартири не відчинили, на залишені запрошення мешканці житла не відреагували.

Громадянин ОСОБА_3 самоусунувся від виховання дитини та нехтує батьківськими обов`язками: не виявляє турботи до свого сина, не цікавиться його особистим життям, здоров`ям, не надає моральної підтримки, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Стаття 150 Сімейного кодексу України зазначає, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Враховуючи вищезазначені факти, надані документи по справі, керуючись інтересами дитини, відповідно до статей 164, 165 Сімейного кодексу України, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_3 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач, будучим належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, для участі у підготовчому судовому засіданні не з`явилась, про причини неявки до суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не заявила. При цьому, конверт з ухвалою про відкриття провадження та позовною заявою з додатками, направлений на адресу реєстрації відповідача повернувся за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті позивач підтвердила, що відповідач будь-якого спілкування з сином не підтримує, аліменти не сплачує, його місцезнаходження їй не відоме. Позивач звернула увагу суду, що батько дитини ОСОБА_3 свого ставлення до виховання, навчання, утримання сина не змінив просила задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

У судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації - Шандиба Л.М. не заперечувала проти задоволення позову, підтримала поданий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і дату проведення судового засідання до суду не з`явилась, будь-яких клопотань чи відзиву судом отримано не було.

З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, ознайомившись із змістом позовної заяви та дослідивши долучені до матеріалів справи докази, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 14.07.2012 року по 21.08.2014.

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась спільна дитина ОСОБА_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 11.03.2013, видане виконкомом Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 21.08.2014 шлюб між ОСОБА_15 та ОСОБА_3 було розірвано.

Відповідач почав проживати окремо. Наразі місце проживання та перебування відповідача позивачці не відоме.

Заочним рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 13.07.2015 року у цивільній справі № 143/863/15-ц, з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_2 .

У червні 2018 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4 , взявши прізвище чоловіка ОСОБА_5 .

Позивач уже зверталась до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 .

06.08.2019 розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 608 ОСОБА_3 було встановлено графік побачень з дитиною.

11.12.2019 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації (протокол № 26) прийнято рішення про надання можливості ОСОБА_3 змінити своє ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06.07.2020 року у цивільній справі № 761/32132/19 у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_2 , суд виходив з того, що відповідачу ніколи раніше не виносились попередження про неналежне виконання батьківських обов`язків і його поведінка не була предметом розгляду компетентних органів і сам відповідач в судовому засіданні висловив бажання приймати участь у вихованні дитини.

Крім того, судом було взято до уваги висновок органу опіки та піклування (Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.12.2019 року

№ 109/04/40-11376), відповідно до якого орган опіки та піклування також вважав за недоцільне позбавляти ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 .

У 2021 році позивач зверталась до органів опіки та піклування щодо виконання ОСОБА_12 своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_8 .

Так, відповідно до листа Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.10.2021 року № 40-П-566, ОСОБА_13 було повідомлено, що з ОСОБА_3 проводилась профілактична робота (бесіда) щодо належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_8 . Також ОСОБА_3 було попереджено про відповідальність.

Відповідно до характеристики спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 139 Шевченківського району міста Києва на ОСОБА_2 від 08.04.2024 року, батько ОСОБА_3 дитину не приводив та жодного разу не забирав. В навчально- виховному процесі участі не бере, контакту із школою, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується.

З пояснень ОСОБА_1 суду стало відомо, що батько дитини ОСОБА_3 свого ставлення до виховання, навчання, утримання сина не змінив, тобто участі у вихованні ОСОБА_8 не бере та не цікавиться життям, здоров`ям малолітнього.

3 характеристики № 01-19/43 від 08.04.2024 наданої, спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №139 з поглибленим навчанням математики вбачається, що ОСОБА_8 навчається в закладі з першого класу, вихованням хлопчика займається мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_4 , біологічний батько дитини в навчально-виховному процесі участі не бере, контакту з школою не підтримує, із вчителями не спілкується. Відповідно до довідки розрахунку № 48548649 гр. ОСОБА_3 має заборгованість по аліментам, станом на 01.10.2024 розмір яких становить 78431 грн. 68 коп.

Згідно з актом обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_8 від 18.10.2024, умови проживання дитини задовільні, мати забезпечує дитині належні умови для всебічного розумового, емоційного, психологічного та духовного розвитку. Дитина забезпечена необхідним приладдям та одягом.

Відповідно до листа від 04.03.2025 № 303, надісланого Службою у справах дітей Білогородської сільської ради Київської області відомо, що спеціалістами Служби було відвідано адресу проживання ОСОБА_3 , але двері квартири не відчинили, на залишені запрошення мешканці житла не відреагували.

Громадянин ОСОБА_3 самоусунувся від виховання дитини та нехтує батьківськими обов`язками: не виявляє турботи до свого сина, не цікавиться його особистим життям, здоров`ям, не надає моральної підтримки, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Так, згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Стаття 180 СК України містить вимоги, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Згідно п. 16 цієї Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає.

Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі №211/559/16-ц).

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було ухвалено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з правовою позицією, викладеної в Постанові ВС від 11.12.2024 року у справі № 344/17548/21, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 не намагається забезпечувати належні умови розвитку та виховання дитини, не займається його вихованням сина, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я, фізичний та моральний розвиток дитини, що свідчить про ухилення та небажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню, розвитку та утриманню дитини, що і є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Поведінка відповідача має усталений та довготривалий характер,останній після ініціювання позову про позбавлення батьківських прав не довів зміну своєї поведінки до дитини, прагнення здійснювати належне піклування про неї.

При цьому, станом на дату розгляду справи в суді, поведінка відповідача не змінилась, хоча згідно з рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації від 11.12.2019 було надано можливість ОСОБА_3 змінити своє ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до листа Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.10.2021 року № 40-П-566, ОСОБА_13 було повідомлено, що з ОСОБА_3 проводилась профілактична робота (бесіда) щодо належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_8 . Також ОСОБА_3 було попереджено про відповідальність.

Проте, в подальшому оскільки контакти для зв`язку з ОСОБА_3 відсутні, йому було направлено запрошення до Служби за місцем реєстрації, а також рекомендовано висвітлити свою думку з приводу даної ситуації і надіслати пояснення на електронну адресу, але зворотного зв`язку не отримано.

Відповідно до листа від 04.03.2025 № 303, надісланого Службою у справах дітей Білогородської сільської ради Київської області відомо, що спеціалістами Служби було відвідано адресу проживання ОСОБА_3 , але двері квартири не відчинили, на залишені запрошення мешканці житла не відреагували.

Суд бере до уваги висновок від 28.04.2025 № 109-2501 Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини.

При цьому, суд вважає, що досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності дають можливість зробити переконливий висновок про доведеність позовних вимог та необхідність їх задоволення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, відповідачу було надано можливість змінити своє ставлення до виховання малолітнього сина, при цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про зміну ставлення відповідача до виконання батьківських обов`язків, а тому позов є законним та обгрунтованим.

Разом з тим слід зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною у побачення з нею, а також права на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав, про що зауважив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своєму рішенні від 29.09.2021 року у справі №459/3411/18.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що задоволення позовних вимог в даному випадку є необхідним і відповідатиме найкращим інтересам дитини.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, у відповідності до приписів статті 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви, повинен стягуватися з відповідача.

Керуючись 141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4-5, 12-13, 76, 81, 141, 258-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 (РНОКПП № НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса:

АДРЕСА_4 .

Інформація про третю особу: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, , адреса: 01054, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 24.

Повний текст рішення складено 13.02.2026 р.

Суддя Ірина КОЗАК