Справа № 486/1058/23
Провадження № 2/486/49/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 березня 2026 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «К9», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса від 23.11.2021 №1373 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. у виконавчому провадженні №6833399 при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса №1373 від 23.11.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача на суму 32850 грн. Стягувачем є ТОВ «ФК «К9», відповідно до кредитного договору №1112796 від 04.10.2020. Вважає, що виконавчий напис №1373 від 23.11.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. є таким, що не підлягає виконанню, з посиланням на те, що будь-яких правовідносин з ТОВ «ФК «К9» вона не мала, крім того, виконавчий напис вчинено таємно без належного повідомлення позивача за відсутності належних доказів наявності заборгованості, що виключає її безспірність. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову КМУ від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Так як оскаржуваний виконавчий напис виданий 23.11.2021, тобто після набрання законної сили вказаної постанови, тому міг бути вчинений тільки на підставі нотаріально посвідченого договору. Проте, кредитний договір складений у простій письмовій формі, дистанційно, не містить підписів сторін та не посвідчений нотаріально, тому вчинений на його підставі виконавчий напис є незаконним.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2023 справу розподілено судді Волковій О.І.

Ухвалою суду від 03.07.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2024 справу розподілено судді Савіну О.І.

Ухвалою суду від 25.06.2024 прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2025 справу розподілено судді Волощук О.О.

Ухвалою суду від 12.11.2025 прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 11.12.2025.

09.12.2025 від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі.

У зв`язку з нез`явленням в судове засідання 11.12.2025 представника відповідача та 3- ї особи, а також відсутністю відомостей про належне повідомлення 3-ї особи про дату, час та місце розгляду справи, судом відкладено розгляд справи на 20.01.2026.

13.01.2026 позивач надіслала до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, зазначила, що будь-яких договорів з відповідачем, які б посвідчувалися нотаріально, з посиланням на постанову ВС від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц, просила визнати виконавчий напис нотаріуса вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. від 23.11.2021 №1373 таким, що не підлягає виконанню. Також просила здійснювати розгляд справи без її участі.

У зв`язку з перебуванням судді Волощук О.О. з 19 по 23 січня 2026 року на лікарняному, розгляд справи відкладено на 17.02.2026.

16.02.2026 від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, зазначила, що проти заочного рішення не заперечує.

У зв`язку з нез`явленням в судове засідання 17.02.2026 представника відповідача та 3- ї особи, відкладено розгляд справи на 17.03.2026.

У судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, відповідач відзив на позовну заяву до суду не подавав.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М., належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, пояснень не подававала.

Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України.

Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. було вчинено виконавчий напис №1373 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «К9» заборгованості за кредитним договором №1112796 від 04.10.2020 за період з 12.10.2021 по 03.11.2021 суми заборгованості у розмірі 32800 грн., в тому числі:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 10000 грн.;

- прострочення заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 17100 грн.;

- строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5700 грн.

- за вчинення виконавчого напису нотаріуса плата в розмірі 50 грн.

Також встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. перебуває виконавче провадження №68333399 з примусового виконання виконавчого напису №1373 від 23.11.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «К9» заборгованості у розмірі 32850 грн.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до пунктів 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною і не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає з кредитних відносин.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 23.11.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відомості про те, що кредитний договір, який надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, матеріали справи не місять, відповідачем відповідні докази не надавалися.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 у справі №645/1979/15-ц.

Крім того, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від фінансової компанії та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед фінансовою компанією, зазначений у написі є безспірним. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту та відсотками є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача.

Крім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржник був належним чином обізнаний про порушення ним грошового зобов`язання та про можливі наслідки не усунення вказаних порушень. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання. Відповідач з причин, невідомих суду, не надав матеріали, на підставі яких був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Розрахунок заборгованості, який надавався стягувачем приватному нотаріусу, суду також наданий не був.

Згідно зі ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису- надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Крім того, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем повинна бути безспірною.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при вчиненні виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «К9» заборгованості в розмірі 32580 грн, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М. не переконалася належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню, та безспірності характеру правовідносин сторін, що не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з правовою позицією, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1373, вчинений 23.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «К9» заборгованості в розмірі 32850 грн.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 1073,60 підлягають стягненню з ТОВ «Фінансова компанія «К9» на користь позивача.

Керуючись ст. ст.141,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1373, вчинений 23.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9» заборгованості у розмірі 32850 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9» (, адреса: 01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 14А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.О. Волощук