Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Терещук М. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив таке.

До суду звернувся позивач. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В усі судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином. Представник позивача клопотав про розгляд справи за відсутності позивача.

Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України наявні підстави для винесення судом заочного рішення. Суд скористався своїм правом, обумовленим ч. 6 ст. 259 ЦПК України, та відклав складання повного тексту рішення.

Позиції сторін.

Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором № 73686682 від 13.12.2024, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем, а також за кредитним договором № 842703314 від 17.12.2024, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, у загальному розмірі 35 024,00 грн (за обома договорами) та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Позов обґрунтовано таким.

13 грудня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено Договір про надання коштів у кредит № 73686682, за яким відповідачу надано кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності. Товариство виконало свої зобов`язання, тоді як відповідач ні. 27.03.2025 року ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивач уклали договір факторингу № 27/03/25, за яким первісний кредитор відступив належні йому права вимоги позивачу, в тому числі і за кредитним договором № 73686682. За реєстром боржників, заборгованість відповідача за кредитним договором № 73686682 перед позивачем становить 19 580,00 грн, з яких: 11 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 1 650,00 грн заборгованість за відсотками, 5 280,00 грн заборгованість за відсотками за понадстрокове користування кредитом, 1 650,00 грн комісія за надання кредиту.

17 грудня 2024 року між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем укладено кредитний договір № 842703314, за яким відповідачу надано кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності. Товариство виконало свої зобов`язання, тоді як відповідач ні. 11.02.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/21, за яким відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 27.02.2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем укладено Договір факторингу № 27/0225-01, за яким ТОВ «Таліон Плюс» передав позивачу належні йому права вимоги, в тому числі і до відповідача. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором № 842703314 перед позивачем становить 15 444,00 грн, з яких: 4 400,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 624,00 грн заборгованість за відсотками, 220,00 грн заборгованість за комісією, 2 200,00 грн неустойка.

Відповідач своїм правом на подання відзиву тощо не скористалася.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Щодо договору № 73686682.

13 грудня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73686682 (далі кредитний договір; а. с. 6-12). За умовами кредитного договору, позивач зобов`язався передати позичальнику (відповідачці) у власність грошові кошти (кредит) шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника (п. 2.1. кредитного договору). Сума кредиту: 11 000,00 грн; строк кредитування: 30 днів, процентна ставка фіксована і становить 0,500% на день, комісія за надання кредиту становить 15,00% від суми кредиту (у грошовому виразі 1 650,00 грн); проценти за понадстрокове користування кредитом становлять 4,00% на день (п. 2.2. кредитного договору).

Разом з кредитним договором відповідач підписала також таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а. с. 13) та Паспорт споживчого кредиту (а. с. 14-15), де викладені основні умови кредитування.

Згідно з розрахунком заборгованості первісного кредитора (а. с. 16-17), заборгованість відповідача за кредитним договором № 73686682 становить 19 580,00 грн, і складається з: 11 000,00 грн тіло кредиту, 1 650,00 грн проценти, 5 280,00 грн проценти за понадстрокове користування кредитними коштами, 1 650,00 грн комісія за надання кредиту.

27 березня 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали Договір факторингу № 27/03/25 (а. с. 19-21), за яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на корить ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до своїх боржників, в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 73686682, що підтверджується самим Договором факторингу та Реєстром боржників № 6 (а. с. 25).

Разом з тим жодних доказів на підтвердження обставини видачі кредитних коштів первісним кредитором відповідачці позивач суду не надав.

Щодо договору № 842703314.

17 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) було укладено Договір кредитної лінії № 842703314 (далі кредитний договір; а. с. 33-44), за умовами якого кредитор шляхом переказу на рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 надав боржнику кредит у розмірі 4 400,00 грн (п. 2.1., 5.1.); кредит надається строком на 21 день від дати отримання кредиту з можливістю пролонгації строку кредитування; період 21 днів є Дисконтним періодом; базова процентна ставка складає 0,98 % на день від суми залишку кредиту (п. 8.3.), комісія за надання першого траншу кредиту становить 220,00 грн (п. 8.4., 8.5.); кінцева дата повернення кредиту 16.01.2030 (п. 7.3.).

Разом з договором відповідач підписав також Паспорт споживчого кредиту до договору (а. с. 31-32).

На підтвердження обставини видачі кредитних коштів у розмірі 4 400,00 грн, суду надано Платіжне доручення від 17.12.2024 (а. с. 45).

Згідно з розрахунком заборгованості первісного та наступного кредитора (а. с. 46-48), сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 842703314 становить 15 444,00 грн, з яких: 4 400,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 624,00 грн заборгованість за відсотками, 220,00 грн заборгованість за комісією, 2 200,00 грн неустойка.

11 лютого 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/21 (а. с. 49-50), за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги. Сам Реєстр прав вимоги (/витяг з нього) або інші документи на підтвердження переходу прав вимоги за кредитним договором № 842703314, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою, до ТОВ «Таліон Плюс», позивач суду не надав.

27 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27/0225-01, за яким ТОВ «Таліон Плюс» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимог. 05.08.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «Таліон Плюс» плату за відступлені права вимог, що підтверджується платіжною інструкцією (а. с. 53). В матеріалах справи наявний Реєстр прав вимог № 4 від 04.08.2025 року щодо боржника ОСОБА_1 на суму 15 444,00 грн (а. с. 54).

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження обставини переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», суд відхиляє як доказ Реєстр прав вимог № 4 від 04.08.2025 року, оскільки позбавлений можливості переконатися у тому, що ТОВ «Таліон Плюс» мало право вимоги до ОСОБА_1 .

За розрахунками заборгованості первісного кредитора та ТОВ «Таліон Плюс» (а. с. 46-48), загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 842703314 становить 15 444,00 грн, і складається з: 4 400,00 грн тіло кредиту, 8 624,00 грн проценти, 220,00 грн комісія, 2 200,00 грн неустойка.

Відповідач правом надання відзиву не скористалася, будь-які клопотання, заяви відсутні.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Щодо кредитного договору № 73686682

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 1-1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Отже, обов`язок повернення кредиту та сплати процентів пов`язується з обставиною надання такого кредиту та є наслідком отримання позичальником коштів та користування ними. Відповідно, ця обставина має бути доведеною (або визнаною іншою стороною, що звільняє від обов`язку доведення).

Згідно з ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, якою визначено змагальність серед основних засад цивільного судочинства, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У Постанові ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц міститься такий висновок щодо тягаря доказування: «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний… Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс» (п. 81).

Верховний Суд у своїй Постанові від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц зазначив, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача; пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Отже, стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В умовах, як у цій справі, коли відповідач не відреагував на позов та не визнав обставину отримання кредитних коштів, тягар доведення цієї обставини покладається на позивача.

Позивач на підтвердження обставини видачі кредитних коштів відповідачу за кредитним договором № 73686682 жодного належного та допустимого доказу не надав. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є аналітичним документом, складеним в односторонньому порядку, тому не є безспірним доказом обставини видачі кредиту та наявності боргу.

Відповідно до засади диспозитивності цивільного судочинства, визначеної ст. 13 ЦПК України, суд не може збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених самим ЦПК України. У цій справі відсутні підстави для збирання доказів судом, а тягар збирання і подання доказів повністю покладається на позивача.

Наданих суду доказів в їх сукупності недостатньо для підтвердження обставини отримання відповідачем від позивача кредитних коштів за договором № 73686682. Оскільки ця обставина не доведена (отже, не встановлена судом), не доведена підстава для виникнення у відповідача будь-яких зобов`язань повернути такі кошти та сплатити відсотки за користування ними. Отже, у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 73686682 від 13.12.2024 слід відмовити.

Щодо кредитного договору № 842703314

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З сукупності досліджених судом доказів, вбачається укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , видача кредитних коштів підтверджена платіжною інструкцією. Отже, суд визнає обставини кредитування та виникнення у відповідача кредитних зобов`язань перед первісним кредитором.

Разом з тим, з урахуванням наданих суду доказів, позивач не довів сукупністю доказів, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 : зокрема, суду не надано доказу переходу права вимоги за цим договором від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» (надано лише Договір факторингу, зміст якого є загальним та не містить вказівки на боржницю ОСОБА_1 (відповідачку). Відповідно, оскільки не доведено обставини переходу права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», не доведена і обставина переходу права вимоги до позивача від ТОВ «Таліон Плюс».

Наданих суду доказів в їх сукупності недостатньо для підтвердження обставини переходу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до позивача. Оскільки ця обставина не доведена (отже, не встановлена судом), не доведена підстава для виникнення у відповідачки будь-яких зобов`язань повернути позивачу такі кошти та сплатити відсотки за користування ними. У зв`язку з цим позов не належить до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір та витрати на правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив таке.

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 27 березня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець