Провадження №2-с/463/53/26
УХВАЛА

27 березня 2026 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Боброва Ю.Ю., розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -

в с т а н о в и в :

26 грудня 2025 року Личаківським районним судом м. Львова видано судовий наказ за заявою Львівського комунального підприємства «Господар» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 8 554,49 грн та судового збору.

Боржник звернулася до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу. Подану заяву мотивує тим, що вимоги стягувача є неправомірними та необґрунтованими, оскільки ЛКП «Господар» порушило права боржника на волевиявлення, свободу в договорі, рівність сторін, надання достовірної інформації, а також ввело в оману, з ознаками нечесної та агресивної підприємницької практики. Також подала заяву про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу.

Згідно ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Форма і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання відповідають вимогам, викладеним в ст. 170 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, з врахуванням доводів боржника, суд вважає, що слід поновити строк на оскарження судового наказу, оскільки такий пропущений із поважних причин, зокрема, у зв`язку із травмою (переломом ноги, операція).

Ознайомившись з матеріалами заяви, приходжу до висновку, що згідно вимог ст.ст. 170, 171 ЦПК України є підстави для скасування судового наказу від 26 грудня 2025 року за заявою Львівського комунального підприємства «Господар» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 8 554,49 грн та судового збору.

Разом з тим, оскільки положення розділу ІІ ЦПК України не передбачають можливості закриття провадження у справі за заявою про видачу судового наказу, а тому відповідні повноваження у судді відсутні.

Щодо вимоги про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, то зазначаю таке.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно з ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Заявник у заяві жодним чином не обґрунтовує з яких підстав судовий наказ має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню та не надає відповідних доказів. Окрім цього, порядок розгляду відповідної заяви визначений ст. 435 ЦПК України, згідно якої заява розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Відтак, вимога про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню, розгляд такого питання в межах розгляду заяви про скасування судового наказу не передбачений положеннями ст. 171 ЦПК України, що не перешкоджає заявнику звернутись до суду із відповідною заявою в порядку статті ст. 432 ЦПК України,

Щодо вимоги про відшкодування судових витрат слід зазначити наступне.

Положення статей 170, 171 ЦПК України передбачають можливість скасування судового наказу, проте, за змістом частини третьої статті 171 ЦПК України, скасування судового наказу не позбавляє заявника можливості звернутись до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження, таким чином скасування судового наказу не свідчить про необґрунтованість вимог заявника, а лише вказує, що відносно права на стягнення таких коштів між сторонами існує спір, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження і за змістом частини другої статті 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат саме за результатами розгляду позову.

Таким чином, чинним ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» не передбачена можливість стягнення судових витрат із стягувача в межах розгляду заяви про скасування судового наказу у разі задоволення заяви про скасування судового наказу, а тому приходжу до висновку про відсутність підстав для стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 260, 261 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в :

заяву задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження судового наказу Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/12456/25 від 26 грудня 2025 року.

Судовий наказ Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/12456/25 від 26 грудня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 8 554,49 грн та судового збору - скасувати.

В іншій частині вимог відмовити.

Роз`яснити стягувачу його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Копію даної ухвали направити стягувачу та боржнику для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя: Юлія БОБРОВА