Справа № 159/161/26
Провадження № 2/159/965/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Смалюх Р.Я., вивчивши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», від імені якого діє представник Підлетейчук Мирослав Миколайович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі позивач), від імені якого діє представник Підлетейчук Мирослав Миколайович (далі представник позивача) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором №1439- 0840 від 26.08.2024 в розмірі 29053,50 грн (далі кредитний договір).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.08.2024 між ним та відповідачем у електронній формі було укладено кредитний договір № 1439-0840, за умовами якого відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності було надано фінансовий кредит у безготівковій формі у національній валюті. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 5900,00 грн. Строк кредитування 365 днів, базовий період 30 днів, комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту, знижена процентна ставка 1,00% в день, стандартна процентна ставка 1,00 % в день.31.08.2024 між сторонами укладено додаткову угоду до договору № 1439-0840 за умовами якої відповідачу надано додатковий кредит в сумі 6500,00 грн.

Станом на 26.11.2025 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 29053,50 грн, а саме: заборгованість за кредитом 6500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 20598,50 грн, заборгованість з комісії 975,00 грн та заборгваність по штрафу 980,00 грн.

Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою від 19.01.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вирішив формування справи здійснювати у змішаній формі.

До суду повернулися поштові відправлення R64 яким відповідач повідомлявся про розгляд справи, рекомендоване відправленя повернулось з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд.

Про розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивач та відповідач повідомлені у спосіб передбачений Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, яка може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершується розгляд справи у яке не з`явились всі учасники такої справи (постанова КЦС ВС від 30.09.2022 у справі №761/38266/14).

Вивчивши матеріали справи суд встановив такі обставини.

26.08.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1439-0840 продукту «CreditKasa» (далі кредитний договір) відповідно до умов якого відповідачу надається кредитна у розмірі 5900,00 грн. (п. 4.1). Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 365 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення кредиту 24.06.2025 (п. 4.13), дата надання кредиту 26.08.2024 (п.4.2. Договору); базовий період кредитування 30 календарних днів (п.4.8. Договору); стандартна процентна ставка 1,00% за кожен день користування кредитом протягом перших 180 днів з дати укладення договору та 0,75% за кожен день користування кредитом починаючи з 181 календарного дня користування кредитом (п. 4.10); комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту (п.4.11), орієнтовна загальна вартість кредиту 25591,25 грн. та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом (п.4.15), денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 0,914% (п.4.16).

У кредитному договорі зазначені прізвище, ім`я та по батькові відповідача як позичальника, його ідентифікаційний код, дані паспорта, адреса проживання, номер його мобільного телефону, електронної адреси, номер банківської картки НОМЕР_1 . Кредитний договір підписаний одноразовим ідентифікатором « A9570».

Відповідач також підписав одноразовим ідентифікатором «A9570» додаток № 2 до кредитного договору у яких міститься графік платежів за кредитним, а також Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa».

Квитанцією № ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту про перерахування суми кредиту №1439-0840 від 26.08.2024 підтверджується перерахування 26.08.2024 на картку НОМЕР_2 грошових коштів в розмірі 5900,00 грн, видача коштів здійснювалося за допомогою системи LiqPay, призначення платежу Видача кредитних коштів за договором 1439-0840, 2024-08-26.

31.08.2024 між сторонами була укладена додаткова угода до договору про відкриття кредитної лінії № 1439-0840 від 26.08.2024, за умовами якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 6500,00 грн. (п.2.1), строк кредитування - 365 днів (п.2.4), комісія за видачу додаткових коштів становить 15% від суми додаткових грошових коштів (п. 2.6), проценти за користування коштами 1% на день від суми кредиту протягом перших 180 днів користування коштами та 0,75% на день протягом наступного періоду починаючи з 181 дня (п. 2.8), денна процентна ставка на дату укладення цієї Додаткової угоди становить 0,914% (п.4).

У додатковій угоді зазначені прізвище, ім`я та по батькові відповідача як позичальника, його ідентифікаційний код, дані паспорта, адреса проживання, номер його мобільного телефону, електронної адреси, номер банківської картки НОМЕР_1 . Кредитний договір підписаний одноразовим ідентифікатором «A2208».

Відповідач також підписав одноразовим ідентифікатором «A2208» додаток до кредитного договору у яких міститься графік платежів за кредитним договором враховуючи нову суму кредиту 6500,00 грн.

Квитанцією № ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту про перерахування суми кредиту №1439-0840 від 31.08.2024 підтверджується перерахування 31.08.2024 на картку НОМЕР_2 грошових коштів в розмірі 6500,00 грн, видача коштів здійснювалося за допомогою системи LiqPay, призначення платежу Видача кредитних коштів за договором 1439-0840, 2024-08-31.

Також відповідач ознайомився та підписав одноразовим електронним ідентифікатором «A9570» правила вікдриття кредитної дінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», затверджені наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» від № 83-П від 12.08.2024.

Довідкою про перерахування суми кредиту виданою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» додатково підтверджується перерахування відповідачу коштів за кредитним договором №1439-0840 від 26.08.2024 26.08.2024 у розмірі 5900,00 грн та 31.08.2025 у розмірі 6500,00 грн.

У розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 26.11.2025 позивач зазначив заборгованість відповідача в розмірі: 6500,00 грн заборгованість за кредитом, 20598,50 грн заборгованості за нарахованими процентами, 975,00 грн заборгованість за комісією та 980,00 грн. заборгваність за штрафом.

У період з 31.08.2024 по 26.02.2025 відповідачу нараховувались проценти виходячи з процентної ставки 1,00% на день, а у період з 27.02.2025 по 30.08.2025 за ставкою 0,74% на день.

30.08.2024 відповідачем було сплачено кошти на суму 7080 грн, розмір заборованості за тілом кредиту процентами та комісією становив 0,00 грн.

31.08.2024 на підставі укладеної між сторонами додаткової угоди до договору про відкриття кредитної лінії № 1439-0840 від 26.08.2024 відповідачу надано кредит на суму 6500,00 грн.

Після надання кредиту, відповідачем жодних коштів на погашення заборгованості за кредитом сплачено не було.

Випискою з ЄДР від 09.11.2023 та свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи № 16102873 від 01.08.2013 підтверджується, що позивач є фінансовою установою та здійснює діяльність з інших видів кредитування (вед 64.92).

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №1439-0840 від 26.08.2024 в частині сплати процентів, повернення тіла кредиту.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами у справі врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитний договір № 1439-0840 від 26.08.2024, додаткова угода до нього від 31.08.2024 та додатки до них підписані відповідачем одноразовими ідентифікаторами, які були власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1439-0840 від 26.08.2024 підтверджується перерахуваня 26.08.2024 на картку НОМЕР_1 грошових коштів в розмірі 5900,00 грн., видача коштів здійснювалося за допомогою системи LiqPay, призначення платежу Видача кредиту (платіж № ), а 31.08.2024 6500,00 грн. призначення платежу Видача кредиту (платіж № ).

Доказів того, що банківська карта із зазначеним номером не належить відповідачу, що кошти не надходили на цю банківську карту, відповідач суду не надав.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до умов кредитного договору, з врахуванням умов додаткових угод, дата повернення кредиту 25.08.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

У матеріалах справи відсутня інформація, що відповідач повернув тіло кредиту.

Отже, суд дійшов висновку, про підставність вимоги позивач про погашення тіла кредиту за кредитним договором.

З розрахунку заборгованості видно, що у період з 26.08.2024 по 26.02.2025 відповідачу нараховувались проценти виходячи з процентної ставки 1,00% на день, а у період з 27.02.2025 по 30.08.2025 за ставкою 0,74% на день.

У розрахунку зазначено, що відповідач частково сплачував кошти за кредитним договором, зокрема 30.08.2024 сплатив 7080,00 грн.

Враховуючи суми нарахованих відповідачу процентів, обов`язку сплатити комісію в розмірі 15% від суми кредиту, та суми здійснених відповідачем погашень, розмір заборгованості за тілом кредиту станом на дату здійснення останнього погашення (30.08.2024) становив 6500,00 грн.

Контррозрахунку заборгованості за тілом кредиту відповідач не надав.

Отже, суд дійшов висновку, що станом на день звернення з позовом кредитні кошти в повному розмірі не повернуто, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача тіла кредиту є підставною в розмірі 6500,00 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

З розрахунку заборгованості видно, що у період з 31.08.2024 по 26.02.2025 відповідачу нараховувались проценти виходячи з процентної ставки 1% на день, а у період з 27.02.2025 по 30.08.2025 за ставкою 0,74% на день.

Відповідно до розрахунку позивач нарахував відповідачу процентів за користування кредитними коштами у період з 31.08.2024 по 30.08.2025 у розмірі 20598,50 грн.

Відповідача контррозрахунку заборгованості суду не надав, доказів погашення процентів у більшому розмірі суду не надав.

Суд перевіривши розрахунок заборгованості, враховуючи принцип диспозитивності, дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами є підставною в розмірі 20598,50 грн за період з 31.08.2024 по 30.08.2025.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються у тому числі комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» прямо передбачає можливість встановлення у кредитному договорі комісії за надання кредиту.

Відповідно до п. 2.6 додаткової угоди від 31.08.2025 відповідач зобов`язався сплатити комісію за видачу кредиту в розмірі 15% від суми виданого кредиту.

Позивач просить стягнути з відповідача 975,00 грн комісії (6500,00 грн * 15%).

У ст. 549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідач своєчасно умови кредитного договору не виконував, суму кредиту не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, відтак позивач просить стягнути з відповідача щтраф в розмірі 980,00 грн.

Однак, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і станом на сьогодні є чинним.

Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє воєнний стан.

Відтак, за період дії кредитного договору до позичальника не могли бути застосовані штрафні санкції та положення ст. 625 ЦК України.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

На підставі викладеного, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по штрафам в сумі 980,00 грн, однак вимога про стягнення комісії в розмірі 975,00 грн, є підставною.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо погашення тіла кредиту та процентів, відтак вимога позивача про їх стягнення є правомірною, а тому позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 28073,50 грн з яких: 6500,00 грн. сума тіла кредиту, 20598,50 грн. суми нарахованих процентів та 975,00 грн комісія; в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по штрафам в сумі 980,00 грн необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має керуватися не лише формальним арифметичним розрахунком, а й принципом пропорційності, що передбачає забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, врахування ціни позову та значення справи для сторін (стаття 11, частина третя статті 141 ЦПК України) та принципом справедливості цивільного судочинства (стаття 2 ЦПК України).

Суд встановив, що позивач здійснював нарахування неустойки за період коли позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Позивач, як професійний учасник ринку фінансових послуг мав знати вказане правове регулювання, та сталу судову практику у застосуванні вказаних вимог закону.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки суд вирішив стягнути з відповідача 28073,50 грн заборгованості за кредитним договором, що становить 96,63% від суми позову 29053,50 грн, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 96,63 % понесених позивачем витрат на сплату судового збору, що складає 2572,68 грн (96,63 % від 2662,40 грн).

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1439-0840 від 26.08.2024 у розмірі 28073,50 грн з яких:

- 6500,00 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту;

- 20598,50 грн простроченої заборгованості за процентами з 31.08.2024 по 30.08.2025;

-975,00 грн заборгованість по комісії.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості по штрафам в сумі 980,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у сумі 2572,68 грн.

Копію цього рішення суду надіслати сторонам у справі.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»(01133, м. Київ, бульвар Лесі України, буд. 26, офіс 407; );

Відповідач ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складене 23.03.2026.

Головуючий: Р. Я. СМАЛЮХ