Справа № 463/3077/25 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/2463/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: ОСОБА_1 ,

представника ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Туркот О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ЛМКП «Львівтеплоенерго», в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати незаконними дії ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо нарахування йому вартості послуг з постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 , припинити і скасувати нарахування, а також зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» виплатити йому 12 000,00 грн за завдану моральну шкоду.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він проживає у квартирі АДРЕСА_1 . У 1998 році у квартирі встановлено 4 водолічильники (2 на холодну воду і 2 на гарячу воду, як цього вимагало планування квартири), поставлено їх на облік у ЛМКП «Львівводоканал». У 2008 році у квартирі встановлено 2 електричні бойлери: один в кухні, а другий у ванній, перекрито крани в трубах постачання в квартиру гарячої води, які ЛМКП «Львівводоканал» опломбував. Отже, постачання гарячої води від ЛМКП «Львівтеплоенерго» було припинено. Лічильники на трубах гарячої води перестали працювати, але їх незмінні покази позивачу доводилось подавати кожного місяця до ЛМКП «Львівводоканал» та здійснювати їх повірку, витрачаючи на цю процедуру зайві кошти та час. У лютому 2018 року ці лічильники вийшли з ладу та після відповідного звернення спеціаліст ЛМКП «Львівводоканал» поставив на труби постачання гарячої води заглушки і опломбував їх разом із закритими кранами. Однак з жовтня 2024 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» почало нараховувати оплату за нібито використання гарячої води. Згідно з відповідями заступника ЛМКП «Львівтеплоенерго» квартира позивача є безобліковою і такою, що користується гарячою водою. Позивач вважає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» безпідставно здійснює йому нарахування за послуги з постачання гарячої води, оскільки відповідні послуги йому не надаються.

На підставі наведеного ОСОБА_2 просив задовольнити його позов.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11.06.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що такої послуги як постачання гарячої води від ЛМКП «Львівтеплоенерго» він не отримує. З жовтня 2024 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» почало нараховувати оплату за нібито використання гарячої води. Згідно відповідей заступника ЛМКП «Львівтеплоенерго» на запит, квартира позивача є безобліковою і такою,що користується гарячою водою, у наступній відповіді на запит отримано відповідь з вимогою поставити лічильник на закриті труби і кожного місяця подавати незмінні покази та що 4 роки здійснювати повірку у ЛМКП «Львівтеплоенерго». Також позивачем подано запит до відповідача з проханням повідомити Закон України, згідно з яким можна нараховувати плату за послуги, які не надаються, відповідь на даний запит позивач чекає, нарахування за гарячу воду продовжуються. Вважає дії адміністрації «Львівтеплоенерго» такими, що порушують діюче законодавство.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, представник ЛКП «Львівтеплоенерго» Туркот О.А. заперечила проти задоволення скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

З відповіді ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 13.12.2024 № 08-15354-12/24 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була обладнана розподільними (квартирними) приладами обліку гарячої води (№ 046193 і № 046999). У лютому 2018 року, згідно з інформацією, отриманою від ЛМКП «Львівводоканал», дані прилади були зняті з абонентського обліку. При відсутності розподільних приладів обліку гарячої води або закінченні строку повірки засобів вимірювальної техніки, квартира вважається безобліковою, тому з жовтня 2024 року нарахування кількості та вартості обсягів гарячої води по квартирі АДРЕСА_2 проводиться згідно з установленими нормативами (нормами) питомого водоспоживання, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради (180 л/ос./добу).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач покликався на те, що до квартири АДРЕСА_1 припинено постачання гарячої води, а тому здійснені відповідачем нарахування за цю послугу, є незаконними.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновком районного суду про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 (далі - Порядок), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, було визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг.

Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення, він повинен звернутися до міжвідомчої комісії (далі - Комісія) для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин у справі, відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, і з дотримання споживачем процедури, визначеної Порядком.

На час розгляду справи «Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 169 від 06.11.2007 втратив чинність. На даний час діє Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26.07.2019 № 169.

У пункті 3 розділу 3 Порядку № 169 зазначено, що для відокремлення (відключення) від централізованого опалення та систем постачання гарячої води власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (Опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

Згідно з п. 13 розділу III Порядку №169 перегляд умов або розірвання договору про надання послуги можливий лише після підписання Акта про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому порядку.

Таким чином, єдиною умовою отримання споживачем права на перегляд умов або розірвання договору про надання послуги з централізованого теплопостачання та, як наслідок, зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань, є складання акту про відключення житлового приміщення від мереж гарячого водопостачання, з дотриманням процедури, передбаченої Порядком від 22.11.2005 № 4 або Порядком 26.07.2019 № 169. При відсутності зазначеного акта, відключення від системи гарячого водопостачання без дотримання відповідної процедури є самовільним.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позивачем не дотримано визначеної процедури відключення житлового приміщення від мереж гарячого водопостачання, та не надано до суду акта встановленої форми, який є підставою для відключення від мереж, як і не надано доказів звернення до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою про таке відключення.

Посилання позивача на те, що він звертався до ЛМКП «Львівводоканал» із заявою про розірвання договору та ЛМКП «Львівводоканал» «признав таке рішення правовим та розумним» не заслуговують на уваги, оскільки. ЛМКП «Львівводоканал» не є і не було виконавцем послуги з постачання гарячої води у м. Львові.

Колегія суддів звертає увагу, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» вказало позивачу у відповідних листах на необхідність надання документу про відключення від мереж гарячого водопостачання, який відповідає Порядку від 22.11.2005 № 4 або Порядку від 26.07.2019 № 169, та рекомендувало встановити у квартирі прилад обліку гарячої води та щомісяця подавати інформацію про покази приладу обліку (навіть при умові, що покази будуть незмінні).

Про необхідність щомісячного подання показів приладу обліку ОСОБА_1 звернуло увагу також і ЛМКП «Львівводоканал» у Акті № 001857 від 25.07.2025.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження законності відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі постачання гарячої води, ЛМКП «Львівтеплоенерго» підставно здійснює нарахування за послугу з постачання гарячої води відповідно до підпунку 4 пункту 1 розділу IX Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, зі змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги правильних висновків районного суду не спростовують.

Колегія суддів звертає увагу, що скасування боргу є належним способом захисту, оскільки призведе до юридичної визначеності у відносинах сторін, бо унеможливить виставлення постачальником рахунків за послуги опалення, які не надаються і вимога про оплату яких є неправомірною, який споживач не визнає, за наявності невирішеного спору, або якщо суд визнав цей борг безпідставним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 п.п.100-102).

Однак, помилкове посилання суду першої інстанції на те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, не призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено: 27.03.2026

Головуючий

Судді