ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1606/25 Номер провадження 22-ц/814/1232/26Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Першина Сергія Миколайовича

на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 листопада 2025 року, ухвалене в місті Горішні Плавні під головуванням судді Солохи О. В., дата складення повного рішення суду 07 листопада 2025 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року представник ТОВ «Коллект центр» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами № 75622569 від 15.07.2021, № -100417 від 25.07.2021 та № 101393267 від 22.06.2021 у сумі 142 298,75 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 25 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 22.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 101393267, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 20 000 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за кредитом згідно умов договору.

30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-11-65, у відповідності до якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 101393267 від 22.06.2021.

Також 15.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75622569, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 8 500 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів згідно умов договору.

27.01.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 27/01/2022, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 75622569 від 15.07.2021.

Крім того, 25.07.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № -100417, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 3 500 грн строком на 20 днів зі сплатою процентів згідно умов договору.

21.12.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 21-12/21, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» права вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором позики № -100417 від 25.07.2021.

На підставі договорів про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 та № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, укладених між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», позивач набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаними договором про споживчий кредит та договорами позики.

Зокрема, за договором про споживчий кредит № 101393267 від 22.06.2021 на суму заборгованості 88 610,58 грн, що складається з 12 485 грн заборгованості за тілом кредиту, 76 125,58 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; за договором позики № 75622569 від 15.07.2021 на суму 27 218, 17 грн, що складається з 8 500 грн заборгованості за тілом кредиту, 18 562,61 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 136 грн - інфляційних збитків, 19,56 грн - 3% річних за період з 27.01.2022 по 23.02.2022; за договором позики № -100417 від 25.07.2021 на суму 26 470 грн, що складається з 3 500 грн заборгованості за тілом кредиту та 22 970 грн заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги.

Рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 листопада 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за:

- договором про споживчий кредит № 101393267 від 22.06.2021 в сумі 88 610,58 грн, з яких: 12 485 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 76 125,58 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;

- договором позики № 75622569 від 15.07.2021 в сумі 10 685,36 грн, з яких: 8 500 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 2 029,80 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 136 грн - інфляційні збитки, 19,56 грн - нараховані 3% річних;

- договором позики № -100417 від 25.07.2021 в сумі 26 470 грн, з яких: 3 500 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 22 970 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, в загальній сумі 125 765, 94 грн.

В порядку розподілу судових витрат стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 140,96 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 10 605,79 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано неналежним виконанням позичальником зобов`язань за договорами, що є підставою для стягнення заборгованості у судовому порядку.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Першин С. М. подав апеляційну скаргу та, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Коллект Центр» відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач заперечує факт укладання спірних електронних кредитних договорів та отримання кредитних коштів за цими договорами.

Так, відповідач не визнає факту заповнення ним формулярів заяв або іншої форми про прийняття пропозицій укласти кредитні договори в електронній формі, отримання ним одноразових ідентифікаторів, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронні кредитні договори.

Водночас, у порушення вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України позивачем разом із позовом не було надано жодних доказів проведення кредитодавцями ідентифікації та верифікації особи відповідача, прийняття (акцепту) відповідачем пропозицій укласти вказані кредитні договори в електронній формі за допомогою одноразових ідентифікаторів у визначений частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» спосіб.

Вказує, що нарахування позивачем процентів поза межами узгоджених сторонами строків користування кредитами та стягнення з відповідача такої заборгованості не узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, згідно якого, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Зазначає, що позивачем також не було надано доказів на підтвердження факту ознайомлення та погодження відповідачем Правил кредитування, відтак їх не можна розцінювати як частину вказаних кредитних договорів.

Вважає, що умови вказаних спірних кредитних договорів про продовження строку кредитування (автопролонгації кредитних договорів), а також щодо права кредитодавця продовжувати нараховувати проценти за кожний день понадстрокового користування кредитом, суперечать вимогам законодавства та є нікчемними, а розмір нарахованих позивачем процентів за користування кредитними коштами є несправедливо високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін на шкоду відповідачу.

Звертає увагу на те, що позивачем не були надані належні, допустимі та достатні докази на підтвердження фактів переказу кредитних коштів на користь відповідача за вказаними спірними кредитними договорами, а також, що отримані відповідачем суми є саме кредитними коштами за цими договорами, що унеможливлює задоволення позовних вимог.

Не погоджується також із розміром судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, який вважає необґрунтованим та завищеним з урахуванням складності даної справи, обсягу роботи адвоката та часу, необхідного для підготовки процесуальних документів. Спір у даній справі є типовим для позивача та не потребує значного обсягу досліджень або складних правових висновків.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Коллект Центр» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 22.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 101393267, згідно умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 20 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у встановлений договором строк та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а. с. 14-17).

Згідно довідки про ідентифікацію вказаний договір підписано відповідачем ОСОБА_1 22.06.2021 одноразовим ідентифікатором V56619 (а. с. 27).

Факт надання кредиту підтверджується інформаційною довідкою ТОВ ФК «Елаєнс» про успішно здійснений платіж 22.06.2021 на банківську картку № НОМЕР_1 в сумі 20 000 грн згідно договору № 101393267, а також інформацією АТ «Полтава-банк» про належність картки ОСОБА_1 та випискою про рух коштів по його картковому рахунку за період з 22.06.2021 по 22.07.2021 (а. с. 28, 135-137).

Згідно з пунктами 1.3, 1.4 договору кредит надано строком на 30 днів з 22.06.2021, термін повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом - 22.07.2021.

При цьому підпунктом 1.5.2 пункту 1.5, пунктом 1.6 договору визначено, що проценти за користування кредитом - 60,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

За змістом підпунктів 2.3.1.1, 2.3.1.2 пункту 2.3 договору позичальник може збільшити строк кредитування шляхом пролонгації на пільгових умовах шляхом сплати комісії за управління та обслуговування кредиту та певної частки заборгованості по кредиту, а також пролонгації на стандартних (базових) умовах у разі продовження користування кредитом після спливу раніше визначеного строку кредитування. Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування на пільгових умовах. Можливі періоди продовження строку кредитування на пільгових умовах залежать від ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що наведені у відповідній таблиці.

Збільшення (продовження) строку кредитування на стандартний (базових) умовах відбувається кожен раз на один день, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Відповідно до Графіку платежів за договором про споживчий кредит № 101393267 від 22.06.2021 (додаток № 1 до договору) платіж повернення кредиту та сплати процентів мав бути внесений відповідачем 22.07.2021 на загальну суму 20 060 грн, із них сума кредиту - 20 000 грн, проценти - 60 грн (а. с. 18).

20.07.2021 відповідачем було частково сплачено тіло кредиту у сумі 2 444 грн та нараховані проценти по кредиту у сумі 59 грн, а також сплачено комісію за пролонгацію строку кредитування у розмірі 1 755 грн, що становить 10% від поточного залишку кредиту та стало підставою для продовження строку кредитування на 15 днів - до 06.08.2021.

У цей же день додатково сплачено 1 755 грн у погашення тіла кредиту.

05.08.2021 сплачено 790 грн комісії за пролонгацію, що становить 5% від поточного залишку кредиту та дало відповідачу право на користування кредитними коштами ще 7 днів - до 13.08.2021, а також сплачено 790 грн тіла кредиту та 25,28 грн процентів по кредиту.

13.08.2021 сплачено 750 грн комісії за пролонгацію, тобто 5% від поточного залишку кредиту, що дало право на продовження строку кредитування ще на 7 днів - до 20.08.2021, після чого сплачено 750 грн тіла кредиту та 12 грн процентів по кредиту.

20.08.2021 сплачено комісії за пролонгацію 713 грн або 5% від залишку кредиту та 713 грн тіла кредиту і 10,01 грн нарахованих процентів по кредиту, внаслідок чого строк кредитування продовжено до 27.08.2021.

27.08.2021 сплачено 677 грн тіла кредиту, 9,45 грн нарахованих процентів та 677 грн комісії за пролонгацію, що продовжило строк кредитування до 03.09.2021.

04.09.2021 сплачено 386 грн комісії за пролонгацію - 3% від поточного залишку кредиту, що продовжило строк кредитування на пільгових умовах ще на 3 дні. Крім того, у погашення тіла кредиту було сплачено 386 грн та 65 грн процентів за користування кредитом за денною ставкою - 0,01% від залишку кредиту.

Внаслідок продовження користування відповідачем кредитними коштами після завершення строку кредитування на пільгових умовах, подальше збільшення строку кредитування відбулось на стандартних (базових) умовах ще на 60 днів - до 05.11.2021 з нарахуванням процентів за користування кредитом за стандартною (базовою) процентною ставкою - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом періоду пролонгації згідно пункту 1.6, підпункту 2.3.1.2 пункту 2.3 Договору про споживчий кредит № 101393267 від 22.06.2021.

Таким чином, нарахування процентів за вказаним кредитним договором здійснено позивачем у межах загального строку кредитування, відповідно до умов укладеного між сторонами договору, недійсність якого на час розгляду справи судом не встановлена.

Також 15.07.2021 ОСОБА_1 було укладено електронний договір позики № 75622569 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», за яким відповідач отримав у позику 8 500 грн, що їх зобов`язався повернути протягом 30 днів та сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами за зниженою процентною ставкою - 0,80 % в день, яка застосовується відповідно до умов Програми лояльності, та базовою процентною ставкою - 1,99% в день (а. с. 56).

Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором GJ8hfJTcnj (а. с. 51 зворот).

Згідно довідки ТОВ «ФК «Фінекпрес» від 26.02.2025 ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 15.07.2021 було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 кошти в сумі 8500 грн

Відповідно до інформації, наданої АТ «Полтава Банк» на ухвалу суду від 15.07.2025 про витребування доказів, в АТ «Полтава Банк» відкрито картку на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_2 .

З наданої виписки по картковому рахунку вбачається, що 15.07.2021 на банківську картку № НОМЕР_2 було зараховано грошові кошти в сумі 8 500 грн від FinEx*Credit Kyiv UA (а. с. 135-138).

Вказане підтверджує факт виникнення у ОСОБА_1 грошового зобов`язання за договором позики № 75622569 від 15.07.2021, яке відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 10 685,36 грн, з яких: 8 500 грн - заборгованість за позикою та 2 029,80 грн - заборгованість за процентами у межах 30-денного строку кредитування, що і була стягнута судом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за період з 27.01.2022 по 23.02.2022, що відповідає вимогам частини другої статті 625 ЦК України та пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, у період дії в Україні воєнного стану, з 24.02.2022.

25.07.2021 ОСОБА_1 уклав договір позики № -100417 «Проста позика» з ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 3 500 грн на споживчі потреби строком на 20 днів, починаючи з 25.07.2021 до 14.08.2022 (включно) зі сплатою процентів за користування грошовими коштами протягом цього строку за процентною ставкою 702% річних або 1,95% за один день користування грошовими коштами, що згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1), становить 1 360 грн (а. с. 69-74).

Згідно підпункту 4.1.2 пункту 4.1 договору позики позичальник може порушувати перед кредитором питання про продовження строку користування кредитними коштами поза межами строку, встановленого пунктом 2.3 цього Договору (20 днів - з 25.07.2021 по 14.08.2021) шляхом направлення відповідного звернення клопотання через особистий кабінет користувача за допомогою ІТС в порядку та на умовах, визначених у пункті 3.19 цього Договору.

За умовами підпункту 3.19 Договору сторони домовилися, що у випадку настання визначених підпунктом 4.1.2 договору обставин (невиконання чи неналежного виконання зобов`язань за договором), строк користування кредитом може бути продовжено на обумовлений сторонами строк, згідно Тарифів товариства, за умови задоволення (акцептування) товариством відповідного звернення позичальника про врегулювання заборгованості та при відсутності у позичальника непогашеної заборгованості шляхом внесення позичальником плати, згідно Тарифів товариства, шляхом прийняття товариством від позичальника вказаної плати.

Проте, матеріали справи не містять доказів вчинення боржником вказаних дій з метою продовження строку користування кредитними коштами та відповідного акцепту кредитора, у зв`язку з чим стягнення судом заборгованості за договором позики № -100417 від 25.07.2021 понад суму заборгованості, що була визначена первісним кредитором при відступленні права вимоги № 21-12/21 від 21.12.2021 - 4 860 грн (а. с. 95) не відповідає фактичним обставинам справи та умовам укладеного договору, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні зі зменшенням суми заборгованості за нарахованими процентами за цим договором в межах строку кредитування з 22 970 грн до 1 360 грн, та відповідно, загальної суми заборгованості відповідача.

В іншій частині доводи апеляційної скарги представника відповідача спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, інформацією АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (ПУМБ) по операціях, здійснених по карті 684278, яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 , та виписками по особовому рахунку відповідача з 25.07.2021 по 29.07.2021 (а. с. 153-156), що підтверджують факт отримання ним коштів за договором позики № -100417 від 25.07.2021 у сумі 3 500 грн одразу після підписання договору одноразовим ідентифікатором X5WDYF4C та свідчать про укладення спірного договору і виникнення у відповідача зобов`язання з повернення одержаних у позику грошових коштів та сплати встановлених договором процентів відповідно до вимог статей 536, 1046, 1048 ЦК України.

Невизнання відповідачем факту укладання вказаних договорів за умови їх дійсності та належного підтвердження зарахування кредитних коштів на карткові рахунки відповідача, не є підставою для висновку про відсутність спірних зобов`язань.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

У частині шостій статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» вказано, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з пунктами 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18)).

Таким чином, підписаний в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», договір позики/кредитний договір в електронній формі відповідає вимогам статей 1047, 1055, 207 ЦК України та у разі, якщо він не визнаний судом недійсним, створює відповідні права та обов`язки, що виникли внаслідок укладення такого договору.

Виходячи з презумпції правомірності правочину, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо несправедливих умов договору про споживчий кредит, оскільки укладений між сторонами кредитний договір в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а норми Законів України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів» не встановлюють нікчемність положень договору у разі включення у договір із споживачем несправедливих умов, визначених статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Такі умови є підставою для оспорювання договору споживчого кредиту відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, що по справі не встановлено.

За своєю правовою природою проценти за кредитом входять до складу кредитного зобов`язання та обов`язок позичальника сплатити проценти за надані йому грошові кошти (кредит) є істотною умовою кредитного договору відповідно до Цивільного кодексу України та вимог статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Підписуючи кредитний договір, відповідач фактично погодився на запропоновані кредитором умови кредитування, своїм правом на відмову від договору про споживчий кредит відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» не скористався, кредитний договір в установленому порядку не оспорював та презумпцію його правомірності не спростував, тому стягнення судом заявленої позивачем заборгованості відповідає умовам укладеного між сторонами договору та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

За загальними правилами, встановленими статтями 526-530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та в установлений строк (термін).

Відповідно до статі 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (стаття 1054 ЦК України).

Таким чином, встановивши факт неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання за укладеними договорами, правонаступником кредитора у яких є позивач - ТОВ «Коллект центр», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь позивача, проте, помилився із строком кредитування за договором № -100417 від 25.07.2021, протягом якого кредитор має право на одержання від позичальника процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні зі зменшенням суми стягнутої з відповідача заборгованості.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати по справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оцінюючи при цьому витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника відповідача щодо необґрунтованості таких витрат та вважає, що стягнутий судом розмір витрат на складання адвокатом позовної заяви за 12 000 грн не відповідає критерію розумності, з огляду на те, що позовні заяви в інтересах фінансових установ є стандартними та базуються на аналогічних обставинах справи, умовах кредитних договорів і нормах законодавства, та є явно завищеним і несправедливим по відношенню до іншої сторони, а тому зменшує розмір компенсації позивачеві витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 грн, що відповідатиме принципам обґрунтованості, розумності та справедливості.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги представника відповідача та відповідної зміни оскаржуваного судового рішення в частині визначення заборгованості відповідача за договором позики № -100417 від 25.07.2021 та загального розміру стягнутої заборгованості, а також розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

В інші частині доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення, а тому залишаються апеляційним судом без задоволення.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Першина Сергія Миколайовича - задовольнити частково.

Рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 листопада 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованості за договором позики № -100417 від 25.07.2021 змінити, зменшивши суму заборгованості за нарахованими процентами з 22 970 грн до 1 360 грн та суму боргу за цим договором з 26 470 грн до 4 860 грн.

Зменшити відповідно загальну суму стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» зі 125 765,94 грн до 104 155,94 грн.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 1 773,19 грн судових витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» на користь ОСОБА_1 688,53 грн судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Зобов`язати ОСОБА_1 сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» різницю у розмірі 1 084,66 грн судового збору, звільнивши сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

Г. Л. Карпушин