ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3043/26 Справа № 183/2801/24 Головуючий у першій інстанції: Сорока О. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Гапонова А.В.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Сороки О.В. від 14 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа виконавчий комітет Самарівської міської ради, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, припинення права власності, зобов`язання скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з: будинку Б1, загальною площею 78,3 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м., прибудови б1, прибудови б1-1, вбиральні Д, сараю Е, літнього душу Ж, хвіртки, воріт, огорожі, огорожі, колонки, фундаменту 1-6, право власності на яке набуто на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 року та договору дарування від 10.03.2023 року. Позивачка зазначає, що вказане домоволодіння побудоване її батьками, на підставі дозволу на будівництво від 12.08.1977 року №12/551. Оскільки на території земельної ділянки площею 1004 кв.м. за адресою по АДРЕСА_1 знаходиться державна реєстрація будинку літ.А, позивачка отримала рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради №402/0/6 від 15.07.2020 року «Про присвоєння адреси житлового будинку ОСОБА_6 АДРЕСА_1 ». Відповідно до технічного паспорту від 30.04.2020 року будинку з господарськими та спорудами по АДРЕСА_2 по схемі розташування будівель та споруд знаходиться на земельній ділянці 1004 кв.м. наступні споруди: Б-1 житловий будинок, Д вбиральня, Е сарай, Ж літній душ (тимч.), № 1-6 споруди. Цього ж дня інженером з ІНМ Ватутіною Л.Є. було складено Акт про знесення житлового будинку та господарчих будівель по АДРЕСА_2 , в якому зазначено, що на момент обстеження житловий будинок літ А1, сіни а, сарай В, вбиральня Г, за адресою: АДРЕСА_1 , - знесені та зазначено, що акт складено для анулювання правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок та споруди. Відповідно до технічного паспорту від 14.06.2021 року будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 по схемі розташування будівель та споруд знаходиться на земельній ділянці 1004 кв.м., наступні споруди: Б1 житловий будинок, Д вбиральня, Е сарай, Ж літній душ (тимч), №1-6 споруди. У позові позивачка наполягає на тому, що будинок літ А, з надвірними спорудами: сарай В, сарай Е, вбиральня Д, зливна яма Я, колодязь К, ворота № 3,4, огорожа № 5-8, цоколь Ц по АДРЕСА_2 знесені ще в 2009 році, що також встановлено рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №183/4544/20. ОСОБА_4 зауважує, що згідно інформації КП «НМБТІ» ДОР» від 22.02.2018 року власниками домоволодіння станом на 29.12.2012 року є ОСОБА_7 , яка є прабабусею позивачки, та ОСОБА_8 , яка є двоюрідною сестрою матері позивачки. Після смерті ОСОБА_7 заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_9 (бабуся позивачки), яка не встигла оформити свідоцтво про право на спадщину, а після її смерті подав заяву про прийняття спадщини ОСОБА_10 . Вже після його смерті свідоцтво про право на спадщину отримала ОСОБА_2 . При цьому позивачка звертає увагу, що 17.08.2012 року ОСОБА_10 прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину на інше майно спадкодавця, розташоване по АДРЕСА_3 . Вже після його смерті ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину і в жодному з документів ніде не зазначено площу земельної ділянки, на якій знаходиться будинок АДРЕСА_4 . До спадкової справи було надано технічний паспорт від 24.02.2019 року, де зазначено вже на той час неіснуючий житловий будинок зі спорудами під літ.А1 по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка по АДРЕСА_2 межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_3 , і власником цього домоволодіння є ОСОБА_2 . У відповідності до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване право власності на житловий будинок А, загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м., та побудови: сарай В, сарай Е, вбиральня Д, зливна яма я, колодязь к, ворота № 3,4, огорожа № 5-8, цоколь ц. Власниками неіснуючого нерухомого майна є ОСОБА_2 7/9 часток та ОСОБА_1 2/9 часток. Позивачка подавала до ЦНАПу всі документи про знесення житлового будинку з надвірними побудовами по АДРЕСА_2 , однак припинення державної реєстрації права власності не за заявою власника не може відбутися, власники неіснуючого нерухомого майна відмовилися від подачі таких заяв до відповідної установи для здійснення державної реєстрації припинення права власності на нерухоме майно. Таким чином, на думку позивачки, підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Після державної реєстрації права власності на будинок Б1, загальною площею 78,3 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м., прибудову б1, прибудову б1-1, вбиральню Д, сарай Е, літній душ Ж, хвіртку, ворота, огорожу, огорожу, колонку, фундаменту 1-6, що розташовані за адресою по АДРЕСА_1 , вона звернулася до інженера землевпорядника для оформлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Виготовивши технічну документацію, позивачка звернулася до Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, однак їй було відмовлено в погодженні технічної документації, повернуто на доопрацювання та повідомлено про те, що до зазначеної площі земельної ділянки включено площу сформованої земельної ділянки по АДРЕСА_2 . У внесенні відомостей до Державного земельного кадастру позивачці також було відмовлено, оскільки встановлено, що земельна ділянка, яка формується, перетинається із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:002:0281, площа співпадає на 47,2323%. Земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0281 призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, форма власності комунальна, площа земельної ділянки 0,0457 га, знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Позивачка зазначає, що звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Так, до матеріалів кримінального провадження виконавчим комітетом Новомосковської міської ради подано інформацію про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надавався дозвіл на виготовлення технічної документації земельної ділянки по АДРЕСА_1 , жодних дозволів та позитивних рішень по цій земельній ділянці також не приймалося. Навпаки, надано рішення №296 від 21.12.2016 року про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 . На звернення позивачки надано відповідь про те, що дозвіл на відновлення меж земельної ділянки не надано, в зв`язку з подачею недостовірних відомостей, а саме в зв`язку зі знесенням будинку у 2009 році, наявністю акту про знесення. Також до матеріалів кримінального провадження подано інформацію про те, що технічна документація із землеустрою суперечить вимогам, передбаченим Закону України «Про землеустрій» та зазначено, що надати земельну ділянку у приватну власність не вбачається можливим. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , тип об`єкту житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, опис об`єкта: загальна площа 61,8 кв.м., житлова площа 14,3 кв.м. з побудовами: сарай В, сарай Е, вбиральня Д, зливна яма я, колодязь, ворота № 3,4, об`єкт нерухомого майна: 119, номер об`єкту в РПНВ: 18701792, номер відомостей про речове право: 33972120, припинивши право власності на нього із закриттям розділу, власником 7/9 частин якого, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину, є ОСОБА_2 , а 2/9 частин ОСОБА_1 , на підставі договору дарування; зобов`язати ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0281, площею 0,0457 га, що розташована за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 59-65 т.2).

Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2025 року позов задоволено частково. Вирішено скасувати державну реєстрацію земельної ділянки :03:002:0281, площею 0,0457 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - Пташинський О.А., посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині мотивувальної частини залишених без задоволення позовних вимог, скасування рішення в частині задоволеної вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки, з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 130-136 т.2).

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 також звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог щодо скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та припинення права власності, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення даних позовних вимог (а.с. 140-143 т.2).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що суду надано копію довідки міського відділу в справах будівництва і архітектури м. Новомосковська Дніпропетровської області від 12.08.1977 року про те, що ОСОБА_11 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку та прибудов на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради №12/551 від 12.08.1977 року (а.с. 24 т.1).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15-20 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради №402/0/6-20 від 15.07.2020 року житловому будинку ОСОБА_6 присвоєно адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 26 т.1).

Після смерті ОСОБА_6 Новомосковською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 28/2018, у відповідності до якої з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_12 (а.с. 50) та ОСОБА_4 (а.с. 15-20 т.1).

Постановами державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцями не представлені правовстановлюючі документи на нерухоме майно, на яке надано дозвіл на будівництво спадкодавцю ОСОБА_6 , а з огляду на інформацію в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на домоволодіння за АДРЕСА_1 зареєстроване за іншими особами (а.с. 15-20 т.1).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року у справі №183/4544/20 задоволено позов ОСОБА_4 , ОСОБА_12 до Новомосковської міської ради, третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Визнано за ОСОБА_12 право власності на 1/2 частину домоволодіння за АДРЕСА_1 , яке складається з: будинку Б-1, загальною площею 78,3 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м., прибудови б-1, прибудови б1-1, вбиральні Д, сараю Е, літнього душу Ж, хвіртки, воріт, огорожі, огорожі, колонки, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15-20 т.1).

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину домоволодіння за АДРЕСА_1 , яке складається з: будинку Б-1, загальною площею 78,3 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м., прибудови б-1, прибудови б1-1, вбиральні Д, сараю Е, літнього душу Ж, хвіртки, воріт, огорожі, огорожі, колонки, фундаменту 1-6, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15-20 т.1).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане вище рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 26.10.2020 (а.с. 15-20 т.1).

На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року №183/4544/20, за позивачкою 17.11.2020 зареєстроване право спільної часткової власності на 1/2 частину домоволодіння за АДРЕСА_1 (а.с. 21 т.1).

У рішенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року №183/4544/20, зокрема, встановлено, що в період шлюбу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з 1978 року до 1991 року на території домоволодіння за АДРЕСА_1 ними було здійснено будівництво житлового будинку літера «Б» загальною площею 78,3 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м., прибудови літера «б», тамбуру б1, вбиральні З, сараю Г, зливної ями Я, цоколю Ц, огорожі № 1-3, хвіртки № 4, про що свідчить копія технічного паспорту, виготовленого 22.09.2014 року (а.с. 15-20 т.1).

Будь-якої інформації про виділення у користування чи у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою по АДРЕСА_1 рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року №183/4544/20 не містить.

Власником іншої 1/2 частини домоволодіння позивачка стала, уклавши 10.03.2023 року договір дарування з ОСОБА_12 , який посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Бакою О.В. за реєстровим 433 (а.с. 22-23 т.1).

Суду надано копію технічного паспорту від 30.04.2020 року будинку з господарськими та спорудами по АДРЕСА_2 , у відповідності до якого, згідно схеми розташування будівель та споруд, що знаходяться на земельній ділянці 1004 кв.м., зафіксовано наступні споруди: Б-1 житловий будинок, Д вбиральня, Е сарай, Ж літній душ (тимч.), № 1-6 споруди (а.с. 27-32 т.1).

Також позивачкою надано копію Акту про знесення житлового будинку та господарчих будівель по АДРЕСА_1 , складеного 30 квітня 2020 року інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_14 , в якому зазначено, що на момент обстеження житловий будинок літ А1, сіни а, сарай В, вбиральня Г, за адресою: АДРЕСА_1 , - знесені (а.с. 33 т.1).

Відповідно до технічного паспорту від 14.06.2021 року будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 по схемі розташування будівель та споруд знаходиться на земельній ділянці 1004 кв.м., на якій розташовані наступні споруди: Б1 житловий будинок, Д вбиральня, Е сарай, Ж літній душ (тимч), №1-6 споруди (а.с. 34-38 т.1).

Згідно листа КП «НМБТІ» ДОР» від 22.02.2018 року №107/18, власниками домоволодіння по АДРЕСА_1 , згідно інвентаризаційної справи, станом на 29.12.2012 року є ОСОБА_7 7/9 частин (на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 31.01.1977 року) та ОСОБА_8 2/9 частин (на підставі договору дарування від 31.08.2007 року (а.с. 46 т.1).

Право спільної часткової власності ОСОБА_7 на 7/9 частин та ОСОБА_8 на 2/9 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою №370507504 від 19.03.2024 (а.с. 47-48 т.2).

ОСОБА_8 зміна прізвище на ОСОБА_15 , у зв`язку з реєстрацією шлюбу 25.05.2012, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.05.2012 (а.с. 245 зворот т.1).

Відповідачка ОСОБА_2 набула право власності на 7/9 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Новомосковською державною нотаріальною конторою 02.11.2019 року за реєстровим №1-1813 (а.с. 116, 117 т.1).

ОСОБА_16 набула право власності на 2/9 частини цього ж домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 25.07.2007 року, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-3820, про що також свідчить копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2007, виданого КП «НМБТІ» ДОР» (а.с. 114, 115, 248, 249 т.1).

Відповідно до пункту 1 договору дарування 2/9 частин жилого будинку від 25.07.2007 року, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-3820, житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 990 кв.м. (а.с. 114 т.1).

Відповідно до зазначених вище правовстановлюючих документів, відповідачі є власниками нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1 , яке містить наступні технічні характеристики: житловий будинок А, загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м., та побудови: сарай В, сарай Е, вбиральня Д, зливна яма я, колодязь к, ворота № 3,4, огорожа № 5-8, цоколь ц (а.с. 117 т.1).

Згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0281, площею 0,0457 га, що розташована за адресою по АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, відноситься до комунальної власності (а.с. 59 т.1).

На виконання ухвали суду про витребування доказів Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру надали технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної в натурі на місцевості громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлену на замовлення відповідачів ФОП ОСОБА_17 (а.с. 240-250 т.1, а.с. 1-14 т.2).

21.12.2016 року Новомосковською міською радою було прийняте рішення №296, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0491 га, за адресою по АДРЕСА_2 (а.с. 176, 224 т.1).

На звернення відповідачів у 2021 році із заявами до Новомосковської міської ради про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки, передачу її у власність, за адресою по АДРЕСА_1 також було відмовлено, в зв`язку з тим, що ними подані недостовірні відомості про право власності на нерухоме майно та наявність акту про знесення будинку від 30.04.2020 року (а.с. 177-178 т.1).

На підтвердження позовних вимог позивачкою також надано копію акту про знесення будинку, складеного сусідами, завіреного 21.09.2018 квартальним комітетом (а.с. 39 т.1) та копію акту про технічний стан будинку, складеного інженером ОСОБА_18 22.09.2014 (а.с. 45 т.1).

Доказів наявності в інвентаризаційній справі акту про технічний стан будинку, що був складений 22.09.2014 року інженером КП НБТІ ДОР Коровіною В.О., матеріали справи не містять.

Допитані в судовому засіданні місцевого суду свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 свідчили про те, що у вересні 2009 року відповідачі ОСОБА_15 та Шкуропат знесли старий будинок та побудови, які були побудовані ще в 1945 році, та належали бабусі позивачки.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 118 ЗК України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Частиною першою цієї статті передбачено, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною першою статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті (ч. 1 статті 120 ЗК України).

Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.ч. 2, 3 статті).

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Згідно з частиною першою статті 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що згідно із статтею 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

За положеннями статті 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

У своєму позові ОСОБА_4 просить, зокрема, скасувати державну реєстрацію права власності відповідачів на житловий будинок з побудовами по АДРЕСА_1 , припинивши право власності на нього із закриттям розділу, власником 7/9 частин якого є ОСОБА_2 , а 2/9 частин ОСОБА_1 .

Однак, позивачка не навела належного обґрунтування та не надала доказів порушення її прав, у зв`язку з наявністю у власності відповідачів іншого (ніж у позивачки) об`єкту нерухомого майна за іншою адресою - по АДРЕСА_1 .

Сам лише факт перебування поряд об`єктів нерухомого майна, які належать позивачці та відповідачам (по сусідству), не свідчить про порушення прав позивачки та не є підставою для позбавлення права власності відповідачів на зареєстроване у встановленому порядку майно.

Також установлено, що відповідно до пункту 2 договору дарування 2/9 частин жилого будинку від 25.07.2007 року, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-3820, житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 990 кв.м. (а.с. 114 т.1).

Згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку від 20.03.2024, земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0281, площею 0,0457 га, розташована за адресою по АДРЕСА_1 , має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та відноситься до комунальної власності (а.с. 59 т.1).

Колегія звертає увагу, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0281, площею 0,0457 га, розташована за адресою місцезнаходження належного відповідачам нерухомого майна - по АДРЕСА_1 .

Вказана вище земельна ділянка у приватну власність не передавалась та знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Самар, в особі Самарівської міської ради, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку від 20.03.2024.

Втім, до участі у справі у якості співвідповідача Самарівська міська рада місцевим судом не залучена.

Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17).

На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.

У рішенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року №183/4544/20, яким визнано право власності на частини домоволодіння АДРЕСА_1 , відсутня будь-яка інформація перебування у користуванні попередніх власників земельної ділянки для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, зокрема, площі відповідної земельної ділянки.

У даній цивільній справі позивачкою не представлено також будь-яких належних та допустимих доказів виділення у її користування земельної ділянки для обслуговування належного їй житлового будинку АДРЕСА_1 з визначенням площі та меж земельної ділянки. Клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.

Висновку експерта про встановлення меж користування земельною ділянкою власниками нерухомого майна по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 позивачкою не надано; клопотання про призначення відповідної земельно-технічної експертизи судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколами судових засідань.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги недоведеність позивачкою порушення її прав відповідачами; враховуючи незалучення до участі у справі належного співвідповідача (власника спірної земельної ділянки) Самарівську міську раду, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, припинення права власності, зобов`язання скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до положення "Про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області", затвердженого наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 №603 (у редакції наказу від 10.09.2025 №438), Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Дніпропетровської області (пункти 1-3 Положення).

Відповідно до підпунктів 12, 14 пункту 4 Положення, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань, здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в в установленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні та скасування такої реєстрації.

ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області є неналежним відповідачем у даній справі, адже воно реалізує державну політику у сфері земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, здійснює ведення Державного земельного кадастру, державну реєстрацію земельних ділянок, скасування такої реєстрації та не є розпорядником (власником) спірної земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0281, площею 0,0457 га., яка розташована у межах населеного пункту та відноситься до комунальної власності.

Тому у задоволенні позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області слід відмовити з наведених вище підстав.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, належної оцінки представленим доказам не надав, питання про залучення належного відповідача не вирішив, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у пов6ному обсязі.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з ОСОБА_4 на користь відповідачів підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого останніми судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі по 1816,80 грн, кожному (а.с. 175, 176 т.2).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачка, за наявності підстав, на захист своїх прав та законних інтересів, не позбавлена можливості звернутись до суду з іншим позовом, за іншого обгрунтування.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, припинення права власності, зобов`язання скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі по 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 80 коп., кожному.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 березня 2026 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

А.В. Гапонов