Справа № 465/6157/25
Провадження 2/465/396/26
РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2026 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Білінській С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом Первинної профспілкової організації Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" до Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача Первинної профспілкової організації Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" подав до суду позовну заяву до Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" про стягнення заборгованості, з урахуванням уточнених позовних вимог, які прийняті судом, просив стягнути з відповідача заборгованість по утриманих та перерахованих членських профспілкових внесках в сумі 251055,16 грн. та заборгованість по неперерахованих коштах на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в сумі 59294,48 грн., а всього: 310349,64 грн., а також судові витрати.

Позов обґрунтовує тим, що між адміністрацією ДП ЛНДРТІ та трудовим колективом комітету в особі первинної профспілкової організації Державного підприємства "ЛНДРТІ" укладено Колективний договір на 2002 рік, зареєстрований за № 333 від 18 червня 2002 року. Згідно із Заключними положеннями" Колективного договору, такий набуває чинності з дня його підписання представниками сторін та діє до укладення нового, тобто чинний до цього часу. Відповідно до пункту 45 Колективного договору роботодавець зобов`язується здійснювати щомісячний безготівковий, безоплатний збір членських профспілкових внесків централізовано через бухгалтерію інституту і перераховувати зібрані внески на рахунок Профспілки ДП ЛНДРТІ в день отримання коштів в установах банків на виплату заробітної плати. Проте, всупереч нормі Закону та Колективному договору, відповідач систематично порушує свої зобов`язання, а саме: починаючи з травня 2012 року до цього часу профспілкові внески утримуються із зарплати працівників членів профспілки, але на рахунок профспілки не перераховуються.

Доказами цього факту є підписаний Акт звірки між позивачем та відповідачем станом на 01.11.2021 року, за яким відповідач визнає заборгованість в розмірі 162914,74 грн., що не потребує доказування, а також відомості по коду утримання 339 (профспілкові внески) ДП ЛНДРТІ за листопад, грудень 2021 року, за 2022 рік, за 2023 рік та за січень-серпень 2024 року, на підставі яких позивач здійснив розрахунок заборгованості відповідача по утриманих та неперерахованих на рахунок профспілкової організації ДП ЛНДРТІ профвнесків за період з 01.11.2021 р. по 31.08.2024 року на суму 20386,17 грн.

Таким чином, станом на 01 вересня 2024 року, внаслідок затримки перерахування членських профспілкових внесків працівників інституту, у відповідача склалась заборгованість перед позивачем на загальну суму 183300,91 грн.

Разом з тим, позивач отримав Претензію від Львівської обласної організації профспілки радіоелектроніки та машинобудування України від 18 липня 2024 р. № 24/7, вимогою перерахувати до вищенаведеної профспілки заборгованість по відрахуваннях від профспілкових внесків працівників ДП " ЛНДРТІ " на суму 74598,52 грн., яку позивач змушений був визнати в повному обсязі, оскільки згідно зі ст.91 Статуту Профспілки первинні профспілкові організації, такі як позивач зобов`язані, перераховувати до вищестоящих виборних органів 30% відрахувань від профспілкових внесків.

З метою досудового врегулювання спору позивач теж звернувся до відповідача з Претензією від 22.07.2024р. за вих. № 1/ПО про сплату заборгованості, на яку отримав відповідь відповідача від 15.08.2024р. вих. № 901/1-69, у якій останній визнає заборгованість частково.

Доказом часткового визнання відповідачем заборгованості з перерахування утриманих профспілкових внесків є Акт звірки взаєморозрахунків між ДП "ЛНДРТІ" та ППО ДП ЛНДРТІ станом на 30.06.2024 року, за яким борг відповідача складає 251055,16 грн. Однак, до нього часу відповідач не здійснив розрахунки із позивачем

Окрім заборгованості з перерахунку утриманих профспілкових членських внесків працівників ДП "ЛЮДЕТЕ" відповідач, згідно з ст. 44 Закону України "Про професійні спилки, права та гарантій діяльності, зобов`язаний відраховувати мати первинній профспілковій організації на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу в розмірах, передбачених колективним договором та угодами, але не менше ніж 0.3% фонду оплати праці з віднесенням цих сум на валові витрати.

Пунктом 46. Колективного договору на 18.06.2002 р. № 333 передбачено обов`язок роботодавця (відповідача ДП «ЛНДРТІ») щомісячно відраховувати кошти Первинній профспілковій організації підприємства культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірі 10,3% фонду оплати праці з віднесенням сум на валові витрати.

З огляду на зазначене просив задоволити позов.

Ухвалою суду від 22 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги визнає частково в сумі 251055,16 грн, з огляду на таке. Крім Акта звірки взаєморозрахунків між сторонами спору станом на 01 листопада 2021 року позивач інших належних та допустимих доказів не надає. Зазначає, що отримавши Акти звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем станом на 01.11.2021 року та станом на 01.06.2024 року, а також Розрахунок заборгованості відповідача, відповідач не мав можливості здійснити належні перевірки наведених позивачем даних у зв`язку з відсутністю первинних бухгалтерських і фінансових документів. Причиною, що унеможливлює здійснити перевірку та зробити свої відповідні розрахунки є негативні для підприємства наслідки руйнування будівлі, пожежа, залиття водою та брудом документів, які настали внаслідок нанесення ракетного удару 15.02.2024 року по вул. Наукова, у м.Львові, де знаходиться ДП "ЛНДРТІ" По цьому факту слідчим відділом Управління СБУ у Львівській області відкрито кримінальне провадження № 000056 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 110 КК України. За даними бухгалтерського обліку, які є в наявності у відповідача, стало можливим підтвердити розрахунок заборгованості частково. Вказує, що відповідач позбавлений можливості виконувати обов`язок здійснювати щомісячні відрахування 0,3% від фонду оплати праці на користь профспілки, оскільки всі кошти з рахунків списуються органом державної виконавчої служби на користь стягувачів згідно черговості розподілу стягнутих з боржника грошових сум відповідно до ст.45 ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином, відповідач визнає заборгованість в сумі 251055,16 грн. В решті позовних вимог просив відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить задоволити та просить здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив при винесенні рішення врахувати відзив на позовну заяву.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а також відзив стороно відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що між адміністрацією ДП ЛНДРТІ та трудовим колективом комітету в особі первинної профспілкової організації Державного підприємства "ЛНДРТІ" укладено Колективний договір на 2002 рік, зареєстрований за № 333 від 18 червня 2002 року.

Згідно із «Заключними положеннями» Колективного договору, такий набуває чинності з дня його підписання представниками сторін та діє до укладення нового, тобто чинний до цього часу.

Відповідно до пункту 45 Колективного договору роботодавець забезпечує безоплатний збір членських профспілкових внесків централізовано через бухгалтерію інституту з перераховуванням зібраних внесків на рахунок профспілкового комітету в день отримання коштів в установах банків на виплату заробітної плати.

Згідно з п. 46 Колективного договору роботодавець щомісячно відраховує профспілковому комітетові на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірі 0,3 фонду оплати праці з віднесенням цих сум на валові витрати.

Всупереч вищевикладеному, заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати членських профспілкових внесків станом на 31.12.2023 року становить 251055,16 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 30.06.2024 року.

З метою досудового врегулювання спору позивач теж звернувся до відповідача із Претензією від 22.07.2024р. за вих. № 1/ПО про сплату заборгованості, на яку отримав відповідь відповідача від 15.08.2024р. вих.№ 901/1-69, у якій останній визнає заборгованість частково.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків від 30.06.2024 заборгованість ДП ЛНДРТІ перед первинною профспілковою організацією Державного підприємства "ЛНДРТІ" зі сплати членських профспілкових внесків становить 251055,16 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди», умови колективних договорів і угод, укладених, відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

В силу вимог ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чиє вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За статтями 610, 612 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 12 постанови від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що оскільки вимоги профспілки спрямовані на захист трудових прав працівників, виникають із трудових відносин, то вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, незалежно від того, що сторонами у справі є юридичні особи.

Спір за позовом профспілкової організації щодо стягнення коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу між первинною профспілковою організацією та роботодавцем, який виник у зв`язку з невиконанням останнім вимог законодавства про працю щодо забезпечення діяльності професійної спілки з питань, віднесених до її повноважень, є трудовим та віднесений до цивільного судочинства (наведений правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 910/11188/17 (провадження № 12-92гс18); постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 174/580/16-ц (провадження № 14-127цс19)); постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 904/4107/18 (провадження № 12-68гс19).

А тому спірні правовідносини є трудовими та врегульовані ст.ст. 249-251 КЗпП України, Законом України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності».

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» представництво інтересів членів профспілки у взаємовідносинах з роботодавцями, державними органами та органами місцевого самоврядування здійснюється на основі системи колективних договорів та угод, а також відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності», за наявності письмових заяв працівників, які є членами профспілки, роботодавець щомісячно і безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує на рахунок профспілки членські профспілкові внески працівників відповідно до укладеного колективного договору чи окремої угоди в терміни, визначені цим договором. Роботодавець не має права затримувати перерахування зазначених коштів.

Згідно зі ст. 249 КЗпП України за наявності письмових заяв працівників, які є членами професійної спілки, роботодавець щомісяця безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує на рахунок професійної спілки членські профспілкові внески працівників відповідно до укладеного колективного договору чи окремої угоди в строки, визначені цим договором чи угодою. Роботодавець не вправі затримувати перерахування зазначених коштів. Спори, пов`язані з невиконанням роботодавцем цих обов`язків, розглядаються у судовому порядку.

Відповідно до ст. 250 КЗпП України роботодавці зобов`язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу в розмірах, передбачених колективними договорами та угодами, але не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Згідно з положеннями ст. 251 КЗпП України роботодавець зобов`язаний в тижневий строк надавати на запити профспілок, їх об`єднань інформацію щодо умов та оплати праці працівників, соціально-економічного розвитку підприємства, установи, організації та виконання колективних договорів і угод.

Аналізуючи наведені норми законів, відповідач як роботодавець має перераховувати позивачу як профспілковому органу профспілкові внески утримані з працівників, інформувати про виконання свого обов`язку щодо перерахунку цих внесків тощо.

Відповідач не виконав своїх обов`язків, визначених колективним договором та наведеними нормами закону.

Згідно з вимогами ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач позов визнав в частині стягнення заборгованості по утриманих та неперерахованих членських профспілкових внесках в сумі 251055,16 грн, що також підверджується актом звірки взаєморозрахунків між ДП "ЛНДРТІ" та ППО ДП ЛНДРТІ станом на 30.06.2024 року, про що не заперечували сторони, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості по утриманих та перерахованих членських профспілкових внесках в сумі 251055,16 грн. В іншій частитні позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів щодо організації та проведення культурно-масової, фізкультурної та оздоровчої роботи.

У параграфі 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява №4909/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain»), заява №18390/91, п. 29).

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, суд надав відповідь на всі аргументи сторін, які мають значення для правильного вирішення справи.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з огляду на те що спір виник в наслідок дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути повну суму судового збору у розмірі 3028 грн. з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.5,12,42,77-80,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Первинної профспілкової організації Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" до Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" на користь Первинної профспілкової організації Державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" заборгованість по утриманих та перерахованих членських профспілкових внесках в сумі 251055 (двісті п`ятдесят одну тисячу п`ятдесят п`ять гривень) грн 16 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Львівський науково- дослідний радіотехнічний інститут», , місцезнаходження: 79060, м.Львів, вул. Наукова,7.

Відповідач: Державне підприємство "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут", , місцезнаходження: 79060, м.Львів, вул. Наукова,7.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 19.03.2026 р.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.