Справа № 675/423/26
Провадження № 2/675/634/2026
У Х В А Л А

26 березня 2026 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Столковський В. І., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Заруцького О. В. звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить:

1) визнати протиправним та незаконним рішення Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № 27833397 щодо збільшення розміру аліментів до стягнення із ОСОБА_1 , починаючи з квітня 2022 року по день подання даної позовної заяви;

2) зобов`язати Ізяславський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № 27833397 здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 , зафіксувавши щомісячну суму до стягнення у розмірі 2618,00 грн, починаючи з квітня 2022 року по день подання даної позовної заяви.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Виконавче провадження є особливою процедурою виконання виконавчих документів, у тому числі судових рішень, що врегульована як процесуальними кодексами (Цивільним процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України та Господарським процесуальним кодексом України (далі ЦПК України, КАС України, ГПК України)), так і Законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

У межах цієї справи позивач оскаржує рішення Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, пов`язане з примусовим виконанням виконавчого листа № 2-313/11 від 29 червня 2011 року, виданого Ізяславським районним судом Хмельницької області на підставі рішення того ж суду про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 квітня 2011 року і до повноліття дітей.

Примусове виконання вказаного виконавчого листа здійснюється Ізяславським відділом державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № 27833397.

Таким чином, позивач оскаржує рішення державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується із нарахуванням йому аліментів із урахуванням інформації про середню заробітну плату працівника для відповідної місцевості, яке виконано державним виконавцем Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № 27833397.

Також позивач посилається на те, що розмір заборгованості зі сплати аліментів було змінено державним виконавцем у сторону збільшення із порушенням процедури та така дія є протиправною.

Даний позов ОСОБА_1 пред`явлено виключно до відповідача - Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Стягувач за виконавчим провадженням про стягнення аліментів - ОСОБА_2 до участі у справі не залучена.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У частині третій статті 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до статті 448 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права.

Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Як визначення розміру належних до сплати сум аліментів, так і визначення розміру заборгованості за аліментами є обов`язком виконавця. Отже, такі дії державного виконавця можуть бути предметом судового контролю за скаргою учасників виконавчого провадження відповідно до статті 448 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суддя враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У частинах першій, третій та восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. У статті 195 СК України встановлено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу). Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (постанова Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 487/4219/20).

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 2-751/2007 зазначено, що оскільки заявник звернулася до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачений розділом VII ЦПК України.

Тобто дійсно у вказаній категорії справ стягувач (боржник) аліментів вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах, однак такий спосіб обирається позивачем в залежності від предмета та суті вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 201/10328/16-ц та від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц, та постанови Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №464/6206/18, від 26 січня 2022 року у справі № 534/1762/18).

У постанові від 03 лютого 2021 року в справі № 125/2525/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що «спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні. У справі, що переглядається, установивши, що спір фактично виник між стягувачем та боржником із приводу розміру заборгованості зі сплати аліментів та отриманих боржником доходів із урахуванням обставин відчуження спільного сумісного майна подружжя, апеляційний суд дійшов правильного висновку про доцільність вирішення спору в позовному провадженні».

Таких висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 682/1277/20, зазначивши, що «стягувач вправі звернутись до суду зі скаргою щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення. Проте наявність такого права не позбавляє її можливості подати до суду позов до відповідача про стягнення заборгованості зі сплати аліментів у порядку позовного провадження».

Враховуючи вказані вище правові позиції, з огляду на предмет спору та обставини цієї справи, а також суть позовних вимог, зокрема те, що в даному випадку ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні, звернувся до уповноважених органів виконавчої служби, оскаржуючи їх рішення у порядку виконання рішення суду, в тому числі щодо розрахунку заборгованості по аліментам, при цьому не пред`являючи вимоги безпосередньо до стягувача та не наводячи жодних доводів стосовно неї, а тому спір повинен вирішуватись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачено розділом VII ЦПК України.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2025 року в справі № 201/9323/21.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про те, що питання правильності визначення державним виконавцем як суми аліментів, так і заборгованості за аліментами в даному випадку має вирішуватись в порядку судового контролю за виконанням судових рішень за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавця.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії необхідно відмовити.

При цьому позивачу слід роз`яснити його право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, в порядку розділу VII ЦПК України зі скаргою, якщо він вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено його права.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 186, 260, 261, 353, 448 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повної ухвали суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 26 березня 2026 року.

Суддя: В. І. Столковський