КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/276/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - адвоката Озерової Марини Станіславівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року та представника ОСОБА_1 - адвоката Череди Тамари Миколаївни на додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року в складі судді Майбоженко А. М.,

встановив:

11.09.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Позов обґрунтовано тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 12 лютого 2005 року по 03 березня 2023 року.

Вони мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між сторонами не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини.

Відповідач висловлює маніпулятивні погрози, що їх син буде проживати з ним і вона не зможе на це вплинути.

Одного разу, позивач разом із дитиною пережили психологічну стресову ситуацію, коли колишній чоловік ІНФОРМАЦІЯ_7, в день народження сина, попередньо домовляючись віддати їй дитину для проведення свята з нагоди Дня Народження дитини, коли все завчасно було сплановано та організовано, фінансово сплачено, були запрошені гості, просто не повернув дитину, без будь-якого пояснення, на декілька днів позбавивши мати й сина спілкування та можливості матері в цей час дбати про дитину, підтримувати її.

Вважає, що подібні випадки можуть мати негативний вплив на розвиток особистості дитини.

Зазначає, що вона з дитиною наразі проживає окремо від відповідача, дитина забезпечена всім необхідним для життя та повноцінного розвитку, між ними гарні стосунки. Вона піклується про здоров`я своєї дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Вона не чинить жодних перешкод відповідачу у спілкуванні з їх спільною дитиною, проте з боку відповідача вона інколи зазнає перешкод у спілкуванні з дитиною, що в першу чергу порушує право дитини на спілкування з мамою.

Вона інколи зазнає від відповідача погрози з приводу того, що якщо у визначений в самостійному порядку батьком спосіб, дату та час мати не забезпечить передання дитини, то вона повинна очікувати до себе додому візит колишнього чоловіка з поліцією у гості, що по суті є залякування та психологічним тиском на неї. Відповідача не цікавить режим життя дитини, якого вона притримується, та заплановані події, які інколи не є сумісними з особистим непередбачуваним бажанням тата забрати сина до себе.

Зазначила, що після повернення дитини від батька вона неодноразово помічала, що ОСОБА_5 налаштований проти неї, пояснює свою поведінку так: " У всіх невдачах на даний момент винна мама, це все по її вині". Відповідач доволі часто при дитині переходить на крик у спілкуванні з нею. Постійний крик негативно впливає на дитячу психіку. Вона самостійно утримує дитину. Батька дитини не цікавлять питання фінансового утримання сина. Вона постійно займається розвитком дитини та організацією її дозвілля. Дитина відвідувала секцію "Хортинг", з червня 2023 року ОСОБА_5 виявив бажання відвідувати Центр розвитку дитини "Кияночка", секцію "Живопис", де на вибір дитини проводяться заняття з ліплення з глини або малювання. ОСОБА_5 полюбляє гратися з тваринами, вони доволі часто відвідують "Київський зоопарк". Коли вона з сином нещодавно врятували кошенят та влаштували їх подальше життя, вони стали з дитиною відвідувати притулок для тварин, що, на її думку, дозволяє виховувати в дитині почуття відповідальності за братів менших.

Вважає, що виховання сина має спрямовуватися на розвиток його особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства тощо. Вона разом із дитиною проживають окремо від батька в орендованій квартирі, де створено всі умови для гармонійного розвитку сина. Вона має постійний дохід, має у власності нерухоме майно, в якому проживає відповідач, поки не вирішено питання про його поділ. На її думку, передання дитини на постійне проживання з батьком не відповідатиме інтересам дитини, зважаючи на те, що дитина бажає проживати з матір`ю.

Посилаючись на викладене, просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею.

22.11.2023 ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що в шлюбі з позивачем народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З травня 2022 року сторони фактично припинили шлюбні відносини.

ОСОБА_1 з молодшим сином ОСОБА_5 переїхала до знайомих. Старший син ОСОБА_6 залишився проживати разом з батьком.

З народження сина ОСОБА_5 він займається доглядом за ним, виконує усі обов`язки з організації домашнього побуту, за місцем проживання створені всі належні умови для виховання та розвитку дитини. Він відвідує з дитиною різні дитячі заходи, заняття з розвитку дітей, приділяє увагу фізичному вихованню, син відвідує заняття з плавання, заклад дошкільної освіти № 103 «Перлина». Він тривалий час працює тренером з плавання, шкідливих звичок не має. За місцем проживання характеризується позитивно. Має у власності 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що малолітній ОСОБА_5 має проживати з ним. Він любить свого сина і може забезпечити всім необхідним. Він слідкує за розвитком дитини, виховує та піклується про нього, між ними добрий психологічний контакт та прив`язаність один до одного. У нього є навики виховання дітей. Старший син проживає разом з ним та знаходиться на його повному утриманні, він оплачує його навчання в університеті, забезпечує відпочинок, купує одяг. Мати його життям та самопочуттям не цікавиться, що характеризує її як безвідповідальну мати. Між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склалися добрі, довірчі стосунки, малолітня дитина під час побачень повідомляє, що дуже сумує, що мешкає окремо від батька та братика. Він вибудовує психологічні близькі стосунки з обома синами з позиції як вимогливого, авторитетного, відповідального лідера, а також дружелюбної, орієнтованої на прийняття і соціальне схвалення, відповідальної людини, здатної на співчуття і надання допомоги, готової до поєднання співробітництва, поступки та компромісу як найбільш конструктивних стратегій розв`язання суперечливих ситуацій у взаєминах з дітьми, в яких реалізується прагнення запобігти порушенню гармонійності у взаєминах з дітьми та в сімейному просторі.

В зв`язку з вищезазначеним просив суд визначити місце проживання сина ОСОБА_5 разом з ним.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 .

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

24.06.2024 представник ОСОБА_2 - адвокат Озерова М. С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та визначити проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком. В задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю відмовити. Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що визначаючи місце проживання дитини з матір`ю суд першої інстанції не надав належну оцінку наявну наявним у справі доказам, не установив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції не надав можливості ОСОБА_2 скористатися професійною допомогою фахівців, не задовольнив клопотання про проведення судової психологічної експертизи, метою якої було з`ясувати питання особистої прихильності дитини, її психологічний стан, прив`язаність до кожного з батьків та які умови будуть якнайкраще відповідати інтересам дитини та будуть забезпечувати її безпечне, спокійне та благополучне середовище для розвитку, що в свою чергу призвело до ухвалення незаконного рішення.

Оскільки згідно висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.02.2024 питання виявлення індивідуально-особистісних характеристик батька та матері психологом Міського центру дитини не розглядалось, тому не було достовірно встановлено з ким із батьків, виходячи із індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, рівня розвитку, інтересів краще проживати дитині.

При ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано те, що ОСОБА_1 з травня 2022 року було свавільно змінено місце проживання сина та обмежено у спілкуванні з батьком та старшим братом, чим штучно створено умови, за яких дитина більше прив`язується до того з батьків, з ким проживає постійно, у зв`язку з чим потрібно було з`ясувати наскільки ці фактори впливають на реальну прихильність дитини до кожного з батьків, а тому для з`ясування цих обставин потрібні були спеціальні знання, в чому судом першої інстанції було неправомірно відмовлено.

Вважає що судом першої інстанції не обґрунтовано надано перевагу матері порівняно з батьком. Через застосування у справі презумпції «на користь матері» суд першої інстанції звузив обсяг своєї оцінки обставин, безпідставно обмежився висновком органу опіки та піклування і знехтував вивченням подальших обставин, які мають значення при забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Вважає висновок органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації поверхневим та необґрунтованим, зробленим виключно на підставі листів Міського центру дитини без врахування інших обставин справи. Органом опіки та піклування не враховано прив`язаність малолітньої дитини до свого старшого брата ОСОБА_6 , який проживає разом з батьком.

Зазначила, що в лютому 2024 року ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 належну їй частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 та придбала однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 самовільно в травні 2022 року змінила місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , було змінене звичне для дитини середовище, розірвані встановлені соціальні зв`язки, розірвано зв`язки з улюбленим старшим братом, що було вкрай травматично для малолітньої дитини.

ОСОБА_2 звертав увагу суду на те, що ОСОБА_1 нехтує здоров`ям сина. Протягом двох років кожного тижня мати дитини повідомляє батькові про те, що дитина захворіла, на питання батька чи зверталися до лікаря та на його пропозиції привезти лікаря мати відмовляє та наполягає на тому, що сама краще знає яка дитині потрібна допомога. Батька таке відношення вкрай хвилює та викликає побоювання відносно безпеки дитини. Але суд першої інстанції не звернув увагу на відношення матері до дитини та не надав оцінки виконання матір`ю батьківських обов`язків.

12.07.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Череда Т. М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 24 000 грн.

Посилається на те, що оскаржуване додаткове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, без врахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду, зокрема, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі №904/3583/19, від 18 січня 2024 року у справі №9901/459/21.

Суд першої інстанції неправомірно і безпідставно зменшив розмір витрат позивача на правничу допомогу. Адже, заявлений розмір витрат на правничу допомогу є реальним та підтвердженим належними доказами. Перелік витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачкою, є необхідним для розгляду справи (враховуючи складність слухання справ що стосуються вирішення сімейних спорів), а заявлений до відшкодування розмір витрат відповідає критерію розумності та співмірності із її складністю.

Судом першої інстанції взято до уваги утримання відповідачем старшого сина сторін, що продовжує навчання. Однак, стороною відповідача приховано той факт, що ОСОБА_1 в належний спосіб утримує також старшу дитину - ОСОБА_6 , сплачуючи на реквізити Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) за рішенням суду про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, заборгованість відсутня. Крім того, позивач, як і відповідач, має на утриманні молодшого сина - ОСОБА_5 . Тому, позивач вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, понесених стороною позивача.

Вважає, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання іншої сторони щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки саме на сторону, яка заявляє таке клопотання, покладається обов`язок доведення не співмірності витрат адвоката та обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу із наданням відповідних доказів.

10.09.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Череда Т. М. подала відзив, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Вважає, що визначаючи місце проживання малолітньої дитини разом із матір`ю, суд не обмежує право батька на спілкування з дитиною.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з відмовою в задоволенні клопотання про призначення судово-психологічної експертизи є безпідставними, оскільки останнім не доведено необхідності у її призначенні. Адже, наявних в матеріалах справи доказів достатньо для вирішення спору щодо місця проживання дитини.

Судом першої інстанції не було надано жодних привілеїв комусь із батьків при ухваленні рішення. Суд керувався вимогами закону, а також детально встановлював фактичні обставини справи шляхом дослідження доказів, поданих сторонами. Зокрема, судом досліджено особисті відносини кожного із батьків із дитиною, піклування про стан здоров`я дитини, забезпечення її житлом, спілкуванням дитини із однолітками, висновок органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, який свідчить про те, що визначення місця проживання дитини разом з її матір`ю буде відповідати найкращим інтересам дитини. При цьому суд не керувався виключно цим висновком, а також брав до уваги всі наявні у справі докази, відомості із закладу дошкільної освіти, який дитина відвідувала на той час, стан матеріального забезпечення кожного із батьків, як і вимагається нормами чинного законодавства України.

Судом першої інстанції було досліджено відношення обох батьків до дитини та надано цьому належної оцінки, за результатами чого зроблено висновок, що батьком дитини не надано будь-яких доказів більшої особистої прихильності дитини до нього порівняно з матір`ю, а також інших доказів чи доводів, які б дозволяли суду прийти до висновку, що в найкращих інтересах дитини проживати після розірвання шлюбу батьків саме з ним.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що дитина, проживаючи з матір`ю забезпечена житлом, належними умовами проживання, мати піклується про стан її здоров`я, а що найголовніше саме із матір`ю у дитини відносини будуються на теплій, доброзичливій основі. Вважаємо, що для виховання дитини головним є не просто створення умов проживання, а забезпечення її любов`ю, створення позитивних умов для формування психічного стану здоров`я дитини та реалізації її як особистості.

Оскільки наприкінці серпня 2024 року ОСОБА_1 разом із ОСОБА_5 переїхали до іншої квартири, яку було придбано нею навесні, вважала за потрібне надати до матеріалів справи копію Акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , затверджений 05.09.2024, а також копію Акта оцінки потреб сім`ї/особи разом із висновком оцінки потреб сім`ї від 06.06.2024 р.

Інші учасники справи правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про призначення судово-психологічної експертизи. Призначено у справі судово-психологічну експертизу.

У лютому 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Череда Т. М. подала заяву про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що під час слухання справи в суді першої інстанції органом опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації визначено порядок участі у вихованні сина ОСОБА_5 . До 21 грудня 2024 року сторони дотримувались визначеного органом опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації порядку участі у вихованні сина ОСОБА_5 , а саме: кожної першої та третьої п`ятниці місяця батько забирає сина з дитячого садочку і повертає до закладу зранку понеділка; кожного другого та четвертого понеділка батько забирає сина з дитячого садочку і повертає зранку вівторка. Такий порядок участі було застосовано у період часу з лютого 2024 року до 21 грудня 2024 року. Однак після 21 грудня 2024 року, віддавши дитину батьку, дотримуючись рекомендацій органу опіки та піклування, мати не може ані побачити сина, ані почути, доступу до дитини немає. Починаючи з цього часу, відповідач перешкоджає матері у доступі до дитини, у спілкуванні дитини з матір`ю та матері з дитиною. На 4 день перебування дитини у батька колишній чоловік вирішив вигадати історію щодо домашнього насильства над дитиною і про нафантазовані батьком побиття дитини. Аргументуючи цим, ОСОБА_2 на власний розсуд вирішив, що син залишиться в нього, допоки поліція не проведе всі слідчі дії.

Починаючи з 13 січня 2025 року в навчальному закладі продовжився навчальний рік, однак батько дитину до школи не повів, а подав до адміністрації ліцею № 245 «Гелікон» Оболонського району м. Києва заяву щодо зміни форми навчання сина.

Після того, як батько отримав відмову навчального закладу у переведенні дитини на сімейну форму навчання та був попереджений про те, що в разі відсутності учня 1-В класу ОСОБА_5 в ліцеї 27 січня 2025 року адміністрація закладу освіти звернеться з клопотанням про відсутність учня до Служби у справах дітей та сім`ї та Сектору ювенальної превенції Оболонського РВ ГУНП м. Києва, відповідач так і не забезпечив явку дитини до навчального закладу для отримання належної освіти. Дитина навчальний заклад не відвідує, документів, що виправдовують відсутність учня, немає. Згодом батько подав до навчального закладу освіти заяву з проханням видати йому документи на дитину для переведення сина до іншого навчального закладу, без будь-якого погодження та сповіщення про це матері дитини. ОСОБА_1 вимушена була знову письмово сповіщати заклад освіти про своє бачення ситуації та свою незгоду з таким одноосібним рішенням батька дитини, який діє у власних інтересах без дотримання інтересів дитини. Працівником поліції стосовно ОСОБА_2 складено адміністративний протокол за частиною першою статті 184 КУпАП у зв`язку з тим, що дитина не відвідує навчальний заклад без поважних причин. За результатами розгляду вказаного адміністративного протоколу батька дитини притягнуто до адміністративної відповідальності та 14 лютого 2025 року Оболонським районним судом м. Києва визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з невиконанням батьківських обов`язків.

Станом на 07 лютого 2025 року малолітній ОСОБА_8 відвідав лише дві консультації психолога: 02 січня 2025 року та 14 січня 2025 року, індивідуального графіку відвідування психолога малолітньою дитиною не сформовано. З 14 січня 2025 року дитина жодного разу не відвідувала психолога, в якому стані нині перебуває малолітній син позивачки, матері не відомо.

З огляду на викладене, чітко відстежуються протиправні діяння батька дитини, направлені на незаконне обмеження спілкування з дитиною матері дитини. Як наслідок, позивачка повністю позбавлена контакту з дитиною.

З урахуванням зазначеного, представник ОСОБА_1 - адвокат Череда Т. М. просила суд тимчасово до набрання рішенням (постанови) суду законної сили забезпечити позов шляхом встановлення зустрічей ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності батька ОСОБА_2 та будь-яких інших осіб:

- з 12:30 год. кожного першого понеділка місяця по 12:30 год. кожної першої п`ятниці місяця безперервно за місцем проживання матері з урахуванням графіку навчання дитини;

- з 12:30 год. кожного другого понеділка місяця по 12:30 год. кожного третього понеділка місяця безперервно за місцем проживання матері з урахуванням графіку навчання дитини;

- з 18:00 год. кожного третього вівторка місяця по 12:30 год. кожної третьої п`ятниці місяця безперервно за місцем проживання матері з урахуванням графіку навчання дитини;

- з 12:30 год. кожного четвертого понеділка місяця по 12:30 год. кожної четвертої п`ятниці місяця безперервно за місцем проживання матері з урахуванням графіку навчання дитини.

Зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити надання дитини ОСОБА_1 для зустрічей дитини з матір`ю у встановлений судом графік побачень.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Череди Т. М. про забезпечення позову задоволено частково.

Встановлено до набранням судовим рішенням законної сили наступний графік зустрічей ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності батька ОСОБА_2 та будь-яких інших осіб: кожної другої та четвертої суботи місяця з 11:00 год. до 19:00 год. неділі.

Зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити надання дитини ОСОБА_1 для зустрічей дитини з матір`ю у встановлений судом графік побачень.

У решті вимог заяви відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Череди Т. М. залишено без задоволення. Ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року залишено в силі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник - адвокат Черепов Д. В. подану відповідачем апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 - відмовити.

ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_9 просили в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити. Подану ними апеляційну скаргу на додаткове рішення суду задовольнити. За результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 28 500 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення наукового рецензування у розмірі 15 000 грн та витрати на залучення спеціаліста-психолога у розмірі 10 000 грн.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Представники Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації просили розглянути справи за відсутності їх представника.

Переглянувши справу за наявними в ній та додатково наданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 12 лютого 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Сторони також мають повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є студентом Національного університету «Києво-Могилянська академія» та на час апеляційного перегляду справи проживає окремо від батьків.

Згідно довідки ТОВ «Медстрахсервіс» від 21.11.2023 , за результатами огляду ОСОБА_2 ознак наркотичних захворювань у нього не виявлено.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24.07.2017, ОСОБА_10 та ОСОБА_2 набули у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , що знаходиться у будинку АДРЕСА_4 .

23.10.2022 ОСОБА_11 , що є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , надав дозвіл на проживання у даному приміщенні ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_3 без встановлення певного терміну проживання і за умови оплати спожитих комунальних послуг щомісячно протягом періоду користування (а.с. 18 т.1).

01.11.2023 керівником закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №103 «Перлина» надана інформація про те, що ОСОБА_3 відвідує вказаний заклад дошкільної освіти з 19.03.2023 по теперішній час (а.с.168 т.1).

30.11.2023 керівником закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №103 «Перлина» надана інформація про те, що ОСОБА_3 має дружні стосунки з однолітками, легко знаходить спільну мову з дітками, активний на заняттях, святкових ранках. На контакт з дорослими йде охоче, приймає допомогу дорослого, за потребою. Приводить дитину до закладу та забирає при повернення додому його мама - ОСОБА_1 . Батько та мати постійно спілкуються з вихователями у Вайбері , приватних повідомленнях, особисто.

Згідно з відповіддю Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 17 серпня 2023 року, 23.06.2023 надійшло звернення ОСОБА_1 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 колишній чоловік не хоче повертати спільного сина ОСОБА_5 .

Згідно з відповіддю Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 24 листопада 2023 року, ІНФОРМАЦІЯ_7 зафіксовано повідомлення від ОСОБА_2 щодо конфлікту з колишньою дружиною. Також встановлено, що з аналогічним повідомленням звернулась колишня дружина ОСОБА_1 .

Згідно довідки про результати перевірки, ІНФОРМАЦІЯ_7 о 20:27 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 о 20:27 за адресою: АДРЕСА_1 , батько ОСОБА_2 взяв дитину ОСОБА_3 до себе в гості та не хоче повертати. Заявник: ОСОБА_1

25.09.2023, на підставі заяви ОСОБА_2 , з метою усунення перешкод у вихованні дитини ОСОБА_3 , головним спеціалістом юридичного відділу та педагогом спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації складено Акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обстеження встановлено, що умови проживання добрі, квартира охайна, чиста, облаштована необхідними меблями та побутовою технікою. Для ОСОБА_5 облаштована окрема кімната, в якій є окреме спальне місце, куточок для ігор та занять. В квартирі створені належні умови для проживання дитини. Батько повідомив, що понад місяць матір не дає можливості спілкуватися та забирати до себе молодшого сина ОСОБА_5 . Останній раз бачив дитину 14.09, з умовою повернення дитини в оговорений час.

Міським центром дитини Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглянуто запит служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.01.2024 №106/58-170 щодо необхідності з`ясування відносин між батьком ОСОБА_2 і сином ОСОБА_3 та прихильності дитини до батька.

За результатами розгляду повідомлено, що 30.01.2024 психологом Центру було проведено консультацію з гр. ОСОБА_2 (батьком), який надав наступну інформацію : « З народження ОСОБА_5 та до 18.09.2022, з мого боку - повне утримання та виховання дитини. З серпня 2023 року сплата аліментів на утримання дитини, забезпечення дитини фізичним розвитком, відвідуванням науково-розважальних та розвиваючих закладів». Зі слів гр. ОСОБА_2 , перебуваючи в розлученні з ОСОБА_1 , батьки дитини проживають окремо (батько разом із старшим сином, мати з молодшим). Також, з його слів, мати дитини постійно перешкоджає у спілкуванні, зустрічах, участі у вихованні молодшого сина, не надаючи достовірну інформацію щодо стану здоров`я дитини. ОСОБА_5 , будучи чуттєвим, вразливим та дещо тривожним хлопчиком, спочатку відмовлявся від зустрічі з батьком на території Центру, проте згодом, за підтримки мами, погодився.

За результатами проведення психологічної робити з`ясовано, що в ОСОБА_5 високий рівень емоційної прихильності до мами: він пов`язує з нею інтереси, відчуває її підтримку та захист. Зустріч з батьком на території центру продемонструвала прихильність дитини і до батька. Хлопчик поводиться природньо, спокійно, разом із татом гралися, спілкувалися, ділились враженнями.

Враховуючи результати проведеної психологічної роботи щодо вивченого психоемоційного стану дитини, особливостей дитячо-батьківських відносин, прихильність до батьків чи інших членів родини за поточним запитом від 21.12.2023 №106/58-3991, з урахування наданої Центром інформації до Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, з метою забезпечення повноцінного гармонійного розвитку особистості дитини, стабільності її психоемоційного стану, рекомендовано:

- не залучати дитину до особистісних конфліктів, надати можливість спілкуватись, як з матір`ю, так і з батьком, не порушуючи її права, потреби та можливості;

- встановити стабільний графік зустрічей батька з сином, із завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі, який враховуватиме бажання та вподобання, інтереси та вікові потреби хлопця;

- матері ОСОБА_1 та батьку ОСОБА_2 скористатися сімейної медіацією для вирішення спірних питань, пов`язаних з визначенням місця проживання та участі кожного з батьків у вихованні дитини, мирним шляхом;

- кожному з батьків пройти консультації з дитячим психологом щодо розуміння вікових особливостей дитини, рекомендації щодо виховання їх цілісних особливостей та важливості повноцінної участі обох батьків у вихованні дітей.

Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, надала висновок від 14.02.2024 щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У висновку Подільської районної в м. Києві державної адміністрації зазначено, що ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Дитина має місце для сну та ігор, місце для занять. Для проживання ОСОБА_5 створені всі необхідні умови. ОСОБА_2 разом зі старшим сином ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_6 . Діти мають місця для сну та занять. Умови для проживання дітей створені.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 14.02.2024 , були присутні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 зазначила, що постійно опікується сином, забезпечує матеріально, належним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню. Батько систематично забирає сина по суботам та проводить з ним час.

ОСОБА_2 пояснив, що вважає, що ОСОБА_5 буде краще проживати разом з ним, так як з ним проживає старший повнолітній син. Має бажання більше часу приділяти вихованню дітей. Належним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини.

В рамках розгляду заяв про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , родину ОСОБА_13 направлено до Міського центру дитини для проведення психологічного обстеження малолітнього ОСОБА_5 , з метою вивчення психоемоційного стану дитини, особливостей дитячо-батьківських відносин, прихильності до батьків.

Відповідно до листа Міського центру дитини 12.02.2024 з`ясовано, що в ОСОБА_5 високий рівень емоційної прихильності до мами; він пов`язує з нею свої інтереси, відчуває її підтримку та захист. Зустріч з батьком на території Центру продемонструвала прихильність дитини і до батька. Хлопчик поводиться природньо, спокійно, разом із татом гралися, спілкувалися, ділились враженнями. Рекомендовано: не залучати дитину до особистісних конфліктів, надати можливість спілкуватись, як з матір`ю, так і з батьком, не порушуючи її права, потреби та можливості; встановити стабільний графік зустрічей батька з сином, із завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі, який враховуватиме бажання та вподобання, інтереси та вікові потреби хлопця; батькам скористатися сімейної медіацією для вирішення спірних питань та пройти консультацію з дитячим психологом щодо розуміння вікових особливостей дитини.

Паралельно з питанням визначення місця поживання дитини, розглянуто заяву ОСОБА_2 про встановлення порядку участі у вихованні сина ОСОБА_5 , визначено порядок участі таким чином: кожної першої та третьої п`ятниці місяця батько забирає сина з дитячого садочку і повертає до закладу вранці понеділка; кожного другого та четвертого понеділка батько забирає сина з дитячого садочку і повертає вранці вівторка.

Враховуючи зазначене вище, взявши до уваги листи Міського центру дитини від 16.01.2024 та 12.02.2024, пояснення батька та матері, проаналізувавши зібрані матеріали, вислухавши думку членів комісії з питань захисту прав дитини, вирішили - за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з матір`ю ОСОБА_1

05.09.2024, на підставі заяви ОСОБА_1 , з метою обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 , головним спеціалістом юридичного відділу та соціальним педагогом служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації складено Акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Під час обстеження встановлено, що на момент візиту вдома були мати та син. Квартира утримується в чистоті, облаштована меблями, побутовою технікою. У дитини є окреме спальне місце, місце для навчання, куточок для ігор, іграшки, шкільне приладдя, одяг відповідно до сезону. Умови для проживання, виховання дитини створені. Дитина навчається у 1-В класі ліцей «Гелікон» №245. В ході бесіди мати повідомила, в дану квартиру переїхала разом з дитиною наприкінці серпня 2024 року.

За висновком оцінки потреб сім`ї, складеним Оболонським районним в місті Києві центром соціальних служб 06 вересня 2024 року у якості додатку до Акта оцінки потреб сім`ї/особи від 06.09.2024, мати ОСОБА_1 здатна задовольнити базові потреби дитини.

Згідно відповіді Міського центру дитини від 16.01.2024, 25.12.2023 психологом Центру було проведено консультацію з гр. ОСОБА_1 , яка надала інформацію про ситуацію в родині. З її слів, після розлучення батько налаштовує дитину проти матері та не виконує усних домовленостей щодо часу взаємодії з дитиною. Щодо тривалого перебування дитини із батьком, зі слів матері, є ризики негативного впливу на стан дитини по причині нестабільного стану батька. Спірні питання виникають у батьків при влаштуванні дитини у садочок, під час її лікування та вибору методів виховання. 09.01.2024 психологом Центру було надано інформацію щодо запиту та по роботі Центру ОСОБА_2 через месенджер (слухавку не брав). Пізніше ОСОБА_2 повідомив у письмовій формі, що перший раз чує про запит і йому потрібен час для з`ясування. Станом на 15.01.2024 ОСОБА_2 на зв`язок не вийшов (слухавку не брав). Роботу з дитиною було розпочато 09.01.2024 року. Мати з сином приїжджали до Центру двічі. Хлопчик був позитивно налаштований, активний. Контакт з психологом поступовий. Інтерес до співпраці епізодичний. Виглядає охайним і доглянутим. Мати піклується про сина, розуміє його, за потреби допомагає. У взаємодії з матір`ю зі сторони хлопчика простежується теплота і ніжність. Емоційно-вольова сфера на стадії формування, переважає рівний, позитивний настрій. ОСОБА_5 - дуже чуттєвий хлопчик, вразливий та дещо тривожний, присутня потреба в затишку та підтримці дорослих. За результатами проведення психологічної роботи з`ясовано, що в ОСОБА_5 високий рівень емоційної прихильності до мами; він пов`язує з нею свої інтереси, відчуває її підтримку та захист. У дитини сформовано певний алгоритм взаємодії з кожним із батьків. Поряд з цим, повноцінні об`єктивні висновки по роботі з сім`єю Центр надати не має можливості, оскільки з батьком роботу не було проведено ( він так і не вийшов на зв`язок).

Згідно відповіді Міського центру дитини від 12.02.2024, 30.01.2024 психологом Центру було проведено консультацію з гр. ОСОБА_2 , який надав наступну інформацію: « З народження ОСОБА_5 та до 18.09.2022 року, з мого боку - повне утримання та виховання дитини. З серпня 2023 року сплата аліментів на утримання дитини, забезпечення дитини фізичним розвитком, відвідування науково- розважальних та розвиваючих закладів». Зі слів гр. ОСОБА_2 , перебуваючи в розлученні з ОСОБА_1 , батьки дитини проживають окремо ( батько разом зі старшим сином, мати з молодшим). Також, з його слів, мати дитини постійно перешкоджає у спілкуванні, зустрічах, участі у вихованні молодшого сина, не надаючи достовірну інформацію щодо стану здоров`я дитини. ОСОБА_5 , будучи чуттєвим, вразливим та дещо тривожним хлопчиком, спочатку відмовлявся від зустрічі з батьком на території Центру, проте згодом, за підтримки мами, погодився.

Згідно відповіді Міського центру дитини від 10.01.2025, ОСОБА_1 зверталась до психолога Подільського районного в місті Києві центру соціальних служб: 29.11.2023 - первинна консультація; 04.12.2023- консультація з метою аналізу життєвої ситуації; 15.11.2024 - консультація з метою поліпшення психоемоційного стану та опрацювання шляхів та умов розв`язання конфлікту.

Згідно з відповіддю Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 14 січня 2025 року, зокрема:

24 грудня 2024 року надійшло повідомлення інформаційного характеру про те, що колишній чоловік не повертає дитину. Заявник - ОСОБА_1 ;

25 грудня 2024 року надійшли повідомлення інформаційного характеру щодо непорозумінь із колишнім чоловіком. Заявник - ОСОБА_1 ;

02 січня 2025 року надійшло повідомлення інформаційного характеру про те, що колишній чоловік не повертає дитину. Заявник - ОСОБА_1 ;

10 січня 2025 року надійшло повідомлення інформаційного характеру щодо непорозумінь із колишнім чоловіком. Заявник - ОСОБА_1 ;

13 січня 2025 року надійшло повідомлення інформаційного характеру щодо перешкоджання чоловіком у спілкуванні з дитиною. Заявник - ОСОБА_1 .

Звернення відносно ОСОБА_1 за період з листопада 2024 року до часу апеляційного розгляду не надходили.

Згідно довідки інспектора СЮП ВП Оболонського УП ГУНП у м. Києві, 25.12.2024 надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що 21.12.2024 о 10:00 батько взяв дитину до себе в гості та не хоче повертати. В ході проведеної роботи було встановлено, що між колишнім подружжям виник конфлікт стосовно того, що ОСОБА_2 взяв сина до себе, син не хотів залишитись ще з батьком, а мати хотіла забрати сина до себе додому. Також під час з`ясування обставин гр. ОСОБА_2 повідомив, що син розповів йому, що мати відносно нього скоїла домашнє насильство, тому батько не хоче повертати сина матері, поки не виясниться питання щодо насильства. Під час перевірки сім`ю було направлено до центру соціальних служб сім`ї дітей та молоді, для спілкування дитини з психологом та з`ясування обставин події. За результатами проведеної перевірки матеріали списані до справи (а.с.29 т. 3).

24.12.2024 ОСОБА_2 звернувся до Оболонського УП ГУНП у м. Києві з заявою, в якій повідомив, що 22.12.2024 під час перебування сина у нього, малолітній ОСОБА_5 повідомив йому про те, що відносно нього матір`ю здійснюється фізичне насилля. Він неодноразово бачив у сина ОСОБА_5 пошкодження ( синці, подряпини), але він на його питання звідки взялися ушкодження відповідав: «Не пам`ятаю», і тільки 22.12.2024 ОСОБА_5 розповів йому, що насправді тілесні ушкодження він отримував від матері, а також розповів про те, що співмешканець матері ОСОБА_14 також бив його.

Згідно відповіді Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.01.2025, спеціалістами Служби, спільно зі старшим інспектором СЮП ВП Оболонського управління поліції м. Києва, 27.12.2024 обстежено умови проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 . На момент візиту вдома знаходився батько, ОСОБА_5 та співмешканка батька. ОСОБА_5 дивився по телевізору мультики. Квартира утримується в чистоті, облаштована меблями та побутовою технікою. Дитина займає окрему кімнату має спальне місце, місце для навчання іграшки, одяг, в холодильнику наявні продукти харчування. В ході бесіди з`ясовано, що між батьками дитини існує конфлікт щодо визначення місця проживання дитини. Батькові було рекомендовано роботу з психологом Оболонського районного в мю Києві центру соціальних служб (для дитини) та роботу з медіаторами (для батьків), на що він погодився.

13.01.2025 року до Служби звернувся ОСОБА_2 з заявою щодо фізичного насильства, вчиненого матір`ю дитини та її співмешканцем, стосовно малолітньої дитини. За результатами проведеної роботи встановити факт вчинення насильства не виявляється можливим, оскільки з 21 грудня 2024 року дитина проживає разом батьком. Під час візиту спеціалістів Служби за місцем проживання дитини, ОСОБА_5 відмовився спілкуватися з комісією. Наразі, з дитиною та батьками працює психолог Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб, з метою налагодження взаємовідносин між батьками та дитиною.

13.01.2025 ОСОБА_2 звернувся до директора ліцею «Гелікон» з заявою про переведення учня 1-А класу ОСОБА_3 на індивідуальну сімейну (домашню) форму здобуття освіти на 2024/2025 навчальний рік.

Згідно відповіді директора ліцею «Гелікон» від 24.01.2025 №23, заява батька ОСОБА_2 про зміну форми навчання дитини ОСОБА_5 була відхилена. Батько, ОСОБА_2 попереджений, що в разі відсутності учня 1-В класу ОСОБА_5 в ліцеї 27.01.2025 року, адміністрація закладу освіти звернеться з клопотанням про відсутність учня до Служби у справах дітей та сім`ї Оболонського району м Києва та Сектору ювенальної превенції Оболонського РВ ГУНП м. Києва.

Згідно відповіді Оболонського управління поліції ГУ НП у місті Києві від 07.02.2025, до Оболонського управління поліції надходило подання з ліцею №245 «Гелікон» з приводу відсутності на заняттях учня 1-В класу малолітнього ОСОБА_3 . Перевіркою встановлено, що малолітній наразі проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_7 , у останнього відібрано пояснення та складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП серія ВАБ №586885 (невиконання батьківських обов`язків).

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2025 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді попередження.

15.01.2025 Оболонський районний в місті Києві центр соціальних служб надав відповідь про те, що 27.12.2024 психологи центру провели зустріч з батьками дитини, їм була рекомендована співпраця з психологами ОРЦСС та медіація. 30.12.2024 психологами центру було проведено індивідуальне кризове консультування гр. ОСОБА_1 ; 09.01.2025 - індивідуальна консультація стосовно емоційного стану матері; 13.01.2025 - індивідуальна консультація з дитячим психологом стосовно особливостей розвитку та виховання дитини. Під час спілкування з психологами гр. ОСОБА_1 наголосила, що відчуває страх та тривогу щодо теперішнього емоційного стану малолітнього сина через неможливість спілкування з ним, висловила припущення, що зі сторони батька здійснюється психологічний тиск на дитину. Зі слів матері, метою її звернення за психологічною допомогою є відновлення довірливих стосунків та емоційного зв`язку з сином.

Відповідно до змісту характеристики ОСОБА_3 , учня 1-В класу ліцею № 245 «Гелікон» Оболонського району міста Києва, ОСОБА_5 ніколи не скаржився на жорстоке ставлення з боку батьків, можливих страхів по відношенню до дорослих.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року встановлено до набранням судовим рішенням законної сили наступний графік зустрічей ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності батька ОСОБА_2 та будь-яких інших осіб: кожної другої та четвертої суботи місяця з 11:00 год. до 19:00 год. неділі. Зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити надання дитини ОСОБА_1 для зустрічей дитини з матір`ю у встановлений судом графік побачень.

Державним виконавцем Оболонського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ ( м. Київ) 03.03.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2.

За невиконання вимог виконавчого документу ( акт державного виконавця від 22.03.2025) постановою від 24.03.2025 на боржника ОСОБА_2 у ВП № НОМЕР_3 накладено штраф на користь держави у розмірі 1 700 грн.

За невиконання вимог виконавчого документу ( акт державного виконавця від 12.04.2025) постановою від 14.04.2025 на боржника ОСОБА_2 у ВП № НОМЕР_3 накладено штраф на користь держави у розмірі 3 400 грн.

Обставини, за яких відбувалось виконання ухвали Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року, 23 березня 2025 року об 11. 00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , зафіксовано на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора (бодікамери) поліцейського Оболонського управління поліції ГУ НП у місті Києві, який було долучено до матеріалів справи. Встановлено, що під час виконання ухвали суду ОСОБА_2 дитину матері ОСОБА_1 не передав, дитина з квартири до матері не вийшла, про що державним виконавцем складено відповідний акт (а.с.211, 212 т. 3).

Згідно інформаційної довідки Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб від 29.04.2025 №25-10-274, до Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб 16.04.2025 надійшов лист від Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ №675447 щодо постанови державного виконавця про призначення спеціаліста Центру для участі в рамках виконавчого провадження від 04.04.2025 НОМЕР_2. На виконання вищезазначеної постанови від Оболонського районного в м. Києві центру соціальних служб залучено психолога ОСОБА_23.

Залучений до участі у проведенні вищевказаної виконавчої дії психолог Центру ОСОБА_23 прибула 12.04.2025 об 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_2 вийшов з під`їзду будинку та підійшов до учасників провадження, що зібралися (в.о. начальник відділу виконавчої служби, державний виконавець, ОСОБА_1 , адвокат, психолог Центру, два поліцейських). Поведінка гр. ОСОБА_2 до представників виконавчої служби була демонстративною. Він в агресивній формі з`ясовував правомірність присутності в.о. начальника відділу виконавчої служби, психолога центру, адвоката колишньої дружини. За сприянням поліції всі учасники провадження піднялися до дверей квартири, де знаходилися дитина, ОСОБА_5 . З дозволу ОСОБА_2 психолог Центру зайшла у квартиру, щоб подивитися на дитину та з`ясувати, в якому психоемоційному стані вона знаходиться. Хлопчик перебував у великій кімнаті (вітальні). Він сидів на дивані, накрившись покривалом. Дитина проявила цікавість до того, хто увійшов, і на якусь мить, показалася з-під покривала. Психолог Центру привіталася, представилася і запитала хлопчика, як його звати. Він назвав своє ім`я, ОСОБА_5 , й відразу знову сховався під покривалом. Психолог Центру намагалася встановити контакт з дитиною в ігровій формі наскільки це було можливо, враховуючи те, що хлопчик сховався та інколи підглядав з-під покривала. Під час, коли психолог увійшла у кімнату до дитини, в ній знаходилися бабуся хлопчика та стороння особа, невідома жінка. Співмешканка гр. ОСОБА_2 з коридору весь час знімала на телефон психолога Центру, поки та знаходилася поруч з дитиною. В кімнаті було чутно гучний голос батька дитини, який кричав запитуючи хлопчика, чи хоче він зустрітися з матір`ю. Дитина з-під покривала відповідала, що ні. Так як дитина сховалася, а з коридору був чутний лише голос батька дитини, психолог Центру вийшла зі кімнати з`ясувати, що коїться зовні. ОСОБА_2 став висловлювати психологу Центру претензію, що вона його не ознайомила з питаннями, які буде задавати його синові. Психолог вдруге пояснила ОСОБА_2 , що її залучено в рамках впровадження для збереження інтересів дитини; що її задача - спостерігати та виключити можливість негативного впливу ситуації, що склалася, на психоемоційний стан дитини. Після спілкування з батьком дитини психолог Центру повернулася в кімнату до хлопчика та почула, як бабуся в цей час тихо, але наполегливо, говорила ОСОБА_5: «Помоги папе!». Як раз батько з коридору голосно звертався до сина, щоб той гучніше відповів, чи хоче він бачити свою маму. Дитина, все також знаходячись під покривалом, гучно крикнула: «Ні!». Психолог Центру знову присіла біля дивану, на якому знаходився хлопчик, та знову стала намагатися встановити контакт з дитиною. Вона почала розпитувати хлопчика про мультик, який в той час йшов на екрані телевізора. ОСОБА_5 став потроху спілкуватися з психологом про мультики, інколи підглядаючи з-під покривала. Коли психологу вдалося встановити невеликий контакт з дитиною, жінка, яка знаходилася весь час у кімнаті та також спостерігала за психологом та дитиною, несподівано в стверджувальній формі звернулася до хлопчика: «ОСОБА_5, ти злишся!?». Здивований психолог Центру спитала жінку, чому вона вирішила, що хлопчик злиться, адже за голосом дитини немає ознак, що дитина злиться. На що жінка стверджено відповіла: «Я знаю». Психолог Центру знову здивувалася, по якім ознакам вона це стверджує, адже дитина весь час ховається під покривалом. Жінка відповіла, що вона його побачила у щілину, яку він відкрив, підглядаючи. Психолог Центру озвучила жінці, що не бачить ніяких ознак того, що дитина злиться.

Після того, як психолог Центру побувала поруч з дитиною, вона вийшла з квартири та продовжила спостерігати за тим, що відбувається на сходовому майданчику. Державний виконавець пояснювала гр. ОСОБА_2 , що він зобов`язаний виконати рішення суду. ОСОБА_2 не слухав державного виконавця, перебивав його, сперечався, посилаючись на те, що дитина не хоче спілкуватися з матір`ю. ОСОБА_2 говорив: «Передати, як передати? Мені взяти його насильно зараз за вуха … Схватити його за ногу, за руку ...!», Також гр. ОСОБА_2 провокував матір дитини, гр. ОСОБА_1 , пропонував їй говорити з дитиною зі сходової клітини. Психолог Центру не рекомендувала матері у такому форматі звертатися до дитини. У будь якому разі важливі присутність, зоровий контакт, спокійна атмосфера, спілкуватися з дитиною на відстані, за кількома стінами, не маючи зорового контакту, неприпустимо взагалі. ОСОБА_1 залишилася на сходовому майданчику, не прийнявши той формат спілкування з дитиною, якій їй запропонував колишній чоловік. Тоді гр. ОСОБА_2 став підтрунювати над колишньою дружиною, що та «в 37 років стане бабусею і не буде про це знати». Співмешканка гр. ОСОБА_2 стояла поруч із ним біля виходу з квартири і також підсміювалася над ОСОБА_1 , виявляла демонстративно нешанобливе ставлення до державного виконавця та в.о. начальника виконавчої служби.

За підсумком гр. ОСОБА_2 не взяв до уваги рішення суду і не виконав вимогу.

Аналізуючи спостереження психолога Центру під час перебування в кімнаті, де знаходилася дитина, виявлено наявність ознак того, що на дитину чиниться психологічний вилив з боку сім`ї гр. ОСОБА_2 щодо зустрічей та спілкування матері з дитиною. Те, що хлопчик весь час ховався під покривалом, є ознакою того, що дитина не знає, як себе поводити в ситуації, яка знаходиться за межами її розуміння, враховуючи її вік (а.с. 208-209 т. 3).

16.04.2025 державний виконавець Оболонського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ ( м. Київ) Духоборова А. М. звернулась до Оболонського управління поліції ГУ НП в м. Києві з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (в порядку частини 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до змісту вказаного повідомлення, до Оболонського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ ( м. Київ) на примусове виконання надійшла ухвала Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року №756/11925/23 про зобов`язання ОСОБА_2 кожну другу та четверту суботу місяця з 11:00 год. до 19:00 год. неділі забезпечити надання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 для зустрічей дитини з матір`ю без присутності батька та будь-яких інших осіб. Згідно акту державного виконавця від 22.03.2025 боржником вимоги виконавчого документу не виконано. 24.03.2025 державним виконавцем на боржника накладено штраф у розмірі 1 700 грн за невиконання рішення суду. Згідно акту державного виконавця від 12.04.2025 боржником вимоги виконавчого документу не виконано повторно. 14.04.2025 державним виконавцем на боржника накладено штраф у розмірі 3 400 грн за невиконання рішення суду. Таким чином, вимоги державного виконавця боржник ігнорує та ухиляється від виконання вищевказаного виконавчого документа. Державним виконавцем вжито всіх заходів з примусового виконання рішення суду. Державний виконавець просила вирішити питання про притягнення до кримінальної відповідальності в порядку ч. 3 ст. 63 Закону України « Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 382 КК України ОСОБА_2 (а.с.210 т. 3).

У зв`язку з систематичним невиконанням судового рішення слідчим відділом Оболонського управління поліції ГУНП у м. Києві відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001423 від 28.05.2025 (а.с.68 т. 4).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року, ОСОБА_2 зобов`язано подати звіт про виконання судового рішення.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що з моменту відкриття виконавчого провадження і до моменту здійснення заходів судового контролю не відбулось жодної зустрічі матері з дитиною. Боржник при цьому посилається на небажання дитини спілкуватись з матір`ю. Судом переглянуто відеозапис, наданий представником боржника, на якому зафіксовано спілкування психолога центру з дитиною під час одного з побачень, а саме 12.04.2025, на якому дитина відповідає заперечно на пропозицію бачитись та спілкуватись з матір`ю, не пояснюючи при цьому причини такого рішення. При спробі психолога поставити дитині інші питання, боржник висловлює заперечення щодо цього, посилаючись на те, що чинним законодавством передбачено необхідність узгодження з ним переліку питань.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 серпня 2025 року відмовлено у прийнятті звіту боржника ОСОБА_2 про виконання судового рішення, а саме ухвали Київського апеляційного суду від 21.02.2025 у справі №756/11925/23. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави штраф у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 гривень. Змінено порядок виконання ухвали Київського апеляційного суду від 21.02.2025 у справі №756/11925/23.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 серпня 2025 року в частині зміни порядку виконання ухвали Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року скасовано. В решті ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що після зміни місця проживання дитини в грудні 2024 року, ОСОБА_2 фактично припинив співпрацю з соціальними службами. Він тричі приводив дитину на консультацію до психолога, проте з 15.01.2025 року ці візити було повністю припинено, унеможлививши складання об`єктивної оцінки психоемоційного стану дитини. За результатами проведених трьох зустрічей психолог зафіксував у дитини: високий рівень тривожності, дезорганізованість, емоційне напруження, уникнення контакту з дорослими, а також наявність прихованої агресії. Незважаючи на надані психологом рекомендації щодо потреби у продовженні індивідуальної психокорекційної роботи, батько дитини не вжив жодних заходів для її забезпечення. Більше того, психолог, яку сам батько залучив до участі у виконавчих діях, констатувала, що в рамках цих дій неможливо встановити, чи є поведінка дитини наслідком стороннього психологічного впливу, а не її власного ставлення до матері. Такі дії ОСОБА_2 в сукупності свідчать про системне невиконання судового рішення, перешкоджання спілкуванню дитини з матір`ю, створення емоційно ворожого середовища, маніпулювання дитиною, блокування роботи психологів, призвели до поступової втрати сталого емоційного зв`язку дитини з матір`ю, а також до погіршення психоемоційного стану дитини, що підтверджено відповідними висновками спеціалістів. Матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що спілкування дитини з матір`ю є шкідливим чи психологічно загрозливим. Навпаки, спілкування не відбувається взагалі, що унеможливлює настання будь-яких негативних наслідків, про які заявляє батько. Його посилання на вчинення насильства не підтверджено жодним належним доказом, окрім заяви до поліції, в якій викладено суб`єктивне трактування розмови з дитиною.

Оболонським районним в м. Києві центром соціальних служб 03 жовтня 2025 року надано протоколи зустрічей матері з дитиною на базі Центру згідно ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 12 серпня 2025 року та інформаційні довідки, складені психологом Центру по роботі з сім`єю ОСОБА_13 (мати, батько, дитина) (а.с. 73 - 98 т.4).

Згідно інформаційних довідок щодо поведінки батьків зазначено наступне :

« ОСОБА_2 приводив дитину на зустрічі з матір`ю вчасно, окрім п`ятниці, про що попереджав дзвінком по телефону. Причина запізнення: графік харчування в школі. Батько, майже завжди, був присутнім в приміщенні, де мали відбуватися зустрічі (окрім 3-ї, 18.08.2025, де мамі вдалося поспілкуватися з сином без присутності колишнього чоловіка), у зв`язку з категоричним небажанням хлопчика залишатись наодинці з матір`ю, навіть в присутності психолога. Спроби вийти до іншої кімнати закінчувалися сильними істериками дитини та завершенням побачення. Під час зневажливої поведінки хлопчика стосовно матері, працівників центру, батько ніяк не реагував, про що йому наголошено»;

« ОСОБА_1 приходила на зустріч вчасно. Була спокійна, врівноважена. Виконувала рекомендації, які їй надавались. Декілька разів мати приносила подарунки, смаколики, але хлопчик в агресивній формі відмовився їх брати. Гру «Дартс» та музичний молоток, який мама купила за порадою психолога, залишила в кабінеті. ОСОБА_5 із задоволенням ними грав».

Згідно інформаційної довідки щодо психоемоційного стану малолітнього ОСОБА_3 зазначено наступне:

: « З першої зустрічі і впродовж наступних, у дитини спостерігається неврівноважена, демонстративно-агресивна поведінка. Хлопчик в присутності батька проявляє зневажливе ставлення як до матері, так і до працівників центру. Висловлювання дитини стосовно дорослих нетипові для молодшого шкільного віку: «Замовчи! Закрий свій рот! Ти вже всіх тут дістала!», «Тут я правила установлюю!», «Дякую за цирк, який Ви тут влаштували!», «Прикусіть язики!». Під час намагань матері встановити контакт та розпочати діалог з сином, відбуваються різки зміни емоційного стану дитини, а саме, від спокійного, врівноваженого до істеричного, афективного. Хлопчик голосно плаче, зривається на крик; проситься додому; закриває руками вуха, тим саме демонструє небажання чути, що йому говорять. Тупотить ногами; руки стискує в кулаки, зціплює зуби, проявляє злість та гнів. Декілька разів звинуватив матір в тому, що вона його била й ображала. На слова мами: «Я тебе люблю! Я сумую!» дитина різко відповідає: «А я ні!». На прості запитання психолога, працівників центру часто відповідає фразами: «Спитайте тата», «Хай тато відповідає», інколи при відповідях скеровує погляд на батька. Це може вказувати на страх дитини дати неправильну відповідь, або очікування підтримки зі сторони батька. При взаємодії з предметами, повітряним пластиліном помітна тілесна напруженість, знервованість. В іграх агресивні прояви: щосили б`є руками або м`якими іграшками по спортивному інвентарю; розкидає кульки із сухого басейну тощо. Під час декількох спроб контакту дитини з мамою, хлопчик був напружений але активний; проявляв зацікавленість».

Ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2025 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про призначення судово-психологічної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2025 року клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз задоволено частково. Уточнено питання, які поставлені на вирішення судово-психологічної експертизи згідно ухвали Київського апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2025 року.

Згідно висновку експертів лабораторії психологічних досліджень КНДІСЕ Міністерства юстиції України Геращенка О.Г. ( голова комісії), Тамакової Т. А. та Невах Є. Г. за результатами комісійної судової психологічної експертизи від 13.10.2025 №1401/25-61:

1. За результатами психологічного дослідження встановлено, що сімейна ситуація (конфліктні стосунки колишнього подружжя, залучення дитини до сімейного конфлікту батьком) негативним чином вплинула та продовжує впливати на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини ОСОБА_3 . Декларовані індивідуально-психологічні особливості батька ОСОБА_2 , особливості його виховної поведінки не знайшли свого підтвердження під час дослідження - виявлено педагогічну занедбаність дитини ОСОБА_3 .

2. За результатами психологічного дослідження встановлено, що мати дитини - ОСОБА_1 тривалий час (більше півроку на момент дослідження) проживає окремо від сина, а тому не має можливості приймати повноцінної участі у його житті та вихованні. Виявлені індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_1 (емпатійність, оптимістичність, активність, сентиментальність, емоційна чутливість) та особливості її виховної поведінки у своїй сукупності потенційно здатні позитивно впливати на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини ОСОБА_3 .

3. За результатами психологічного дослідження встановлено, що умови виховання (в частині психологічних чинників - виховних особливостей та стратегій), а саме: декларовані виховні стратегії батька - ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження під час дослідження - виявлено педагогічну занедбаність дитини - ОСОБА_3 . Виявлені виховні особливості у своєму поєднанні та співвідношенні можуть негативним чином вплинути на психологічний стан та розвиток дитини.

Ураховуючи, що на момент дослідження мати дитини - ОСОБА_1 тривалий час проживає окремо від сина, а тому не має можливості приймати повноцінної участі у його житті та вихованні, достовірно визначити, яким чином можуть вплинути умови виховання ОСОБА_1 на психологічний стан та розвиток дитини ОСОБА_3 у межах цього дослідження не представляється можливим.

4. За результатами психологічного дослідження встановлено, що оцінка сімейної ситуації дитиною - ОСОБА_3 , напряму залежить від впливу з боку батька - ОСОБА_2 : виявлено синдром відкидання одного з батьків та відчуження дитини від окремо проживаючої матері (а.с. 26-36 т.4).

Згідно рецензії на висновок експертів за результатами комісійної судової психологічної експертизи від 13.10.2025 №1401/25-61, складений фахівцем в галузі психології, суб`єктом судово-експертної діяльності ОСОБА_26 , методики психологічних досліджень, які були застосовані у висновку комісійної судової психологічної експертизи були підібрані без врахування цілі та завдань експертизи, їх кількість є надмірною, отримані первинні результати описані фрагментарно. За умови коректної постановки дослідницького завдання набір застосованих методик мав бути іншим. Висновки експертів не відповідають дослідницькій частині. Між отриманими даними та сформованими висновками немає логічного зв`язку, зроблені висновки не мають належного обґрунтування. Висновки експертів містять чимало внутрішніх суперечностей та припущень, наведені, зокрема, зі слів матері дитини, без належного обґрунтування у вигляді посилань на результати тестування чи матеріали справи. У висновках експертів відсутня інформація про їх професіональний досвід саме в сфері психології сімейних стосунків, тому їх оцінки результатів тестування та зроблені висновки можна вважати такими, що виходять за межі їх професійної компетенції. Висновок комісії експертів про те, що батько негативно впливає на сина та прагне «створити негативний образ матері» у дитини є категоричним та безумовним, хоча не має жодного обґрунтування в матеріалах справи чи психологічного тестування та суперечить реальним обставинам справи, оскільки негативний образ матері був сформований дитиною самостійно, під час спільного проживання з матір`ю та її співмешканцем. Висновок про «педагогічну занедбаність» дитини з боку батька є хибним і не обґрунтованим, суперечить об`єктивним даним та іншим матеріалам справи. В дослідницькій частині недостатньо об`єктивних даних для такого категоричного твердження.

На підтвердження неможливості виконання рішення суду першої інстанції без травм для дитини ОСОБА_2 надано: аудіозаписи розмов з дитиною, зроблені у період з грудня 2024 року по січень 2025 раку, а також їх паперові розшифровки (стенограми); висновок за результатами експериментального-психологічного дослідження, складений клінічним психологом ОСОБА_17 від 04.02.2025 ; висновок експертів за результатами проведення судової психологічної експертизи №13/25 від 26.02.2025, складений ТОВ «Українська експертна компанія» (експерти : ОСОБА_25, ОСОБА_24 ); протоколи за результатами залучення спеціаліста-психолога ОСОБА_24 для участі у виконавчому провадженні згідно заяви від 14.04.2025 , 28.04.2025, 27.05.2025, за змістом яких психологічний стан та поведінкові прояви батька дитини ОСОБА_2 позитивно впливають безпосередньо на емоційний та інтелектуальний розвиток дитини та сприяють налагодженню комунікацій між дитиною та матір`ю ОСОБА_1 . Батько дитини на постійній основі проводить бесіди стосовно спілкування та взаємодії з мамою. Фактичний емоційний стан ОСОБА_3 , а саме: емоційні переживання, пов`язані з ситуацією між батьками можуть мати глибокі наслідки для його подальшого життя та розвитку. З огляду на зовнішні прояви - емоційність і вразливість дитини, емоційні потрясіння можуть відбитися на фізичному здоров`ї, сприяти розвитку психосоматичних захворювань у дитини; протокол за результатами залучення спеціаліста-психолога ОСОБА_24 для участі у виконавчому провадженні згідно заяви від 28.04.2025, за змістом якого психологічний стан та поведінкові прояви батька дитини ОСОБА_2 позитивно впливають безпосередньо на емоційний та інтелектуальний розвиток дитини та сприяють налагодженню комунікацій між дитиною та матір`ю ОСОБА_1 . Батько дитини на постійній основі проводить бесіди стосовно спілкування та взаємодії з мамою. Фактичний емоційний стан ОСОБА_3 , а саме: емоційні переживання, пов`язані з ситуацією між батьками можуть мати глибокі наслідки для його подальшого життя та розвитку. З огляду на зовнішні прояви - емоційність і вразливість дитини, емоційні потрясіння можуть відбитися на фізичному здоров`ї, спряти розвитку психосоматичних захворювань у дитини (а.с. 198-206 т.4); протоколи зустрічей батька/матері з дитиною, складені Оболонським районним в місті Києві центром соціальних служб (а.с. 207-208 т.4).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової психологічної експертизи від 26.02.2025 №13/25, складеного експертами ОСОБА_25, ОСОБА_24 :

1. За результатами психологічного дослідження дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває в задовільному емоційному стані, соціально адаптований, розвиток когнітивної та емоційно-вольової сфери відповідає віку дитини. У зв`язку з актуальною сімейною ситуацією у дитини ОСОБА_3 проявляються виражені ознаки емоційної прив`язаності до батька і старшого брата, а також глибокі емоційні переживання стосовно небажання в подальшому проживати з матір`ю.

2. За результатами психологічних досліджень дитини ОСОБА_3 виявляє позитивне (емоційно тепле) ставлення до батька ОСОБА_2 . У дитини виявляються виражене прагнення до спільного проживання з батьком ОСОБА_2 та виражені ознаки синдрому відкидання одного з батьків - матері.

3. У дитини ОСОБА_3 ознаки психологічної травми виражено не проявляються. Проте, наявні помірно-виражені ознаки побоювання перспектив можливості в подальшому повернення до його проживання з матір`ю.

4. Виявлені під час психологічного дослідження індивідуально-психологічні якості і властивості особистості ОСОБА_2 є цілком сприятливими для успішного й ефективного здійснення виховних і педагогічних функцій відносно свого сина ОСОБА_3 . Психологічні установки ОСОБА_2 як батька є продуктивними, конструктивними і такими, що здатні забезпечити повний психологічний комфорт і благополуччя дитини. Через призму батьківських установок особистості ОСОБА_2 притаманні прояви педагогічної тактовності, турботливості, піклування і дбайливості відносно дітей (а.с. 166-173 т. 4).

Згідно висновку клінічного психолога ОСОБА_17 від 04.02.2025, малюнок і його символи вказують на серйозний конфлікт у стосунках з матір`ю та на те, що дитина шукає безпеки й підтримки у батька. Це може бути результатом травматичного досвіду, пов`язаного з агресією матері. Рекомендується робота з психологом, щоб допомогти дитині опрацювати її емоції та подолати травматичні переживання ( а.с. 175-176 т.4).

Згідно рецензії ОСОБА_19 , докторки філософії у галузі психології:

- аналіз відповідності висновку за результатами експериментально-психологічного дослідження від 04.02.2025 нейропсихологічного центру Рsymed за підписом ОСОБА_17 основним принципам психологічного дослідження: відсутні результати бесіди з дитиною та спостереження; не з`ясовано у дитини її ставлення до батьків та чим це обумовлено; психологом використано лише одну проєктивну методику, що не є валідним у відповідності до визначеної мети обстеження; психологом під час дослідження не враховано вікових особливостей дитини, її сімейної історії та сімейної ситуації в якій дитина перебуває наразі; методологія дослідження не дотримана взагалі та не відповідає базовим принципам проведення психодіагностичного дослідження; висновки психолога «Малюнок і його символи вказують на серйозний конфлікт у стосунках з матір`ю та на те, що дитина шукає безпеки і підтримки у батька. Це може бути результатом травматичного досвіду, пов`язаного з агресією матері» - зроблені без врахування думки та ставлення дитини, її вікових особливостей, причинно-наслідкових зв`язків, пов`язаних із сімейною ситуацією. Зазначене свідчить про суб`єктивний висновок психолога, який не має жодного обґрунтування. Отже, вищезазначене свідчить про відсутність основних принципів будь-якого психологічного дослідження, зокрема принципу науковості і об`єктивності;

- аналіз копії висновку експертів за результатами проведення судової психологічної експертизи від 26.02.2025 №13/25 за підписами ОСОБА_25 та ОСОБА_24 : в загальному, у висновку відсутня інформація про проведення аудіо чи відео фіксації, за результатами якої у висновку було відображено прямі висловлювання підекспертних осіб, що порушує принцип науковості; відсутні наукові посилання на застосовані тестові методики та визначення, що є порушенням принципу науковості; наявні методики, які не відображені у переліку використаних методик, що порушує принцип об`єктивності та науковості; наявні розузгодження, що впливають на об`єктивність зроблених висновків; не застосовано експертну методику. Яка безпосередньо стосується експертних питань; відсутні дослідницькі критерії, наявність необґрунтованих висновків, що порушують принцип науковості та об`єктивності; не досліджено: особливості прив`язаності дитини до батьків, впливу вікових особливостей на формування ставлення до батьків з урахуванням сімейної ситуації, вплив батька на формування ставлення дитини до матері та сімейної ситуації , - що порушує принципи детермінізму (причинної обумовленості), розвитку, системності, науковості та об`єктивності. Отже за результатами проведення рецензування було виявлено порушення принципів проведення психологічного дослідження, зокрема науковості та об`єктивності.

На підтвердження стабільного розвитку, благополуччя дитини та участі батька у вихованні ОСОБА_2 надано : характеристику з місця роботи ОСОБА_2 ; довідку про доходи батька; договір/акцепт зі спортивного клубу «Sport Life»; чеки та квитанції про витрати на утримання дитини; характеристику на учня від 13.10.2025(школа №25); довідку про відвідування секцій від 22.09.2025; консультативні висновки психолога клініки «Добробут» від 29.09.2025, 06.10.2025, 13.10.2025, 15.12.2025.

Згідно консультативного висновки психолога клініки «Добробут» від 29.09.2025, на початку діалогу дитина уникала будь-якої теми, яка стосується матері. В ході розмови дитина проговорила, що має негативне ставлення до мами, пов`язане з тим, що мама, зі слів дитини, била та ображала, коли він перебував у неї. Ця розповідь супроводжувалася емоційними реакціями, а саме, на очах дитини з`явились сльози, голос став тремтячим, дихання уривчастим. Після чого дитина замовкла на кілька хвилин. Для діагностики була застосована методика з картками- ситуаціями «Світ емоцій та почуттів». На картки, де зображені ситуації хлопчика і мами, дитина щоразу обирала емоцію, яка виражала агресію у мами та картинку дитини, яка плаче, для зображення хлопчика. Вище зазначена інформація свідчить про негативне сприйняття дитини матері та пережитий травматичний досвід, пов`язаний з мамою ( а.с. 196 т. 4).

Згідно консультативного висновки психолога клініки «Добробут» від 06.10.2025, дитину на прийом привів тато, після побачення з мамою в соціальному центрі дитина перебувала в емоційно збудженому стані, уникала будь-якої теми, яка стосується матері. В ході розмови дитина проговорила, що має негативне ставлення до мами та до центру, в якому проходять побачення (а.с. 193-194 т. 4).

Згідно консультативного висновки психолога клініки «Добробут» від 13.10.2025, дитину на прийом привів батько, після побачення з мамою в соціальному Центрі. Дитина перебувала в емоційно збудженому стані, уникала будь-якої теми, яка стосується мами. В ході розмови дитина проговорила, що має негативне ставлення до мами та до центру, в якому проходять побачення. У дитини позитивне сприйняття батька. В ході діалогу хлопчик розповідав, як проводить час з батьком, акцентуючи на приємні враження. Також ОСОБА_5 розповідач про те, як засинає лише з батьком, коли йому буває страшно. З розповіді та емоційних реакцій дитини явно виражена емоційна прихильність до батька, в якому дитина вбачає свою опору та захист (а.с. 194-195 т.4).

Згідно консультативного висновки психолога клініки «Добробут» від 15.12.2025, під час консультації дитина була активна. Хлопчик охоче відповідає на поставлені питання, жартував, посміхався. Також, на відміну від минулої консультації, ОСОБА_5 охоче виконував всі завдання. А саме: малював, обирав картинки, знаходив спільне та відмінне. Дитина часто посміхалась. Порівняно з минулою консультацією, хлопчик був відкритим та спокійним (а.с. 195 т.4).

На підтвердження ухилення матері від утримання дитини та її матеріальної неспроможності ОСОБА_2 надано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року ( справа №756/5777/25), яким припинено з 21 грудня 2024 року стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.04.2025 і до досягнення дитиною повноліття; постанову про відкриття виконавчого провадження; довідки з Автоматизованої системи виконавчої служби до податкових органів про доходи ОСОБА_1 (а.с. 197 т.4)

На підтвердження агресивної поведінки матері ОСОБА_2 долучено заяву про вчинення кримінального правопорушення ( ст. 126-1 КК України) від 26.04.2025 та відповідь УПП у м. Києві від 16.06.2025.

Згідно довідки ПрАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» від 13.11.2025, ОСОБА_2 працює у вказаному товаристві з 07.08.2024 на посаді фахівець з комерційної діяльності. Середньомісячна заробітна плата за період з січня 2025 року по жовтень 2025 року складає 14 216,17 грн на місяць (а.с. 180 т.4).

Згідно довідки ФОП ОСОБА_21 від 12.09.2025, ОСОБА_1 працює у неї з 12.06.2025 за основним місцем роботи та займає посаду манікюрник. Посадовий оклад становить 15 000 грн на місяць ( а.с. 179 т.4).

Згідно характеристики учня 2-А класу школи І-ІІІ степенів №25 Шевченківського району міста Києва ОСОБА_3 від 13.10.2025, ОСОБА_5 навчається в школі з 11.03.2025 року. За час навчання зарекомендував себе як уважний, старанний та відповідальний учень. Має позитивне ставлення до школи з повагою ставиться до вчителів та однокласників. Батьки цікавляться навчанням сина, підтримують контакт із класоводом, що позитивно впливає на його успішність та поведінку (а.с. 222 т.4).

Згідно характеристики учня 2-А класу школи І-ІІІ степенів №25 Шевченківського району міста Києва ОСОБА_3 від 17.12.2025, ОСОБА_5 зарахований до 1-го класу закладу загальної середньої освіти у 2024 році. За час навчання проявив себе як старанний, дисциплінований та здібний учень. Процес адаптації до шкільного життя пройшов успішно, хлопчик комфортно почуває себе у колективі, дотримується встановлених норм поведінки та субординації у спілкуванні з вчителями. ОСОБА_5 демонструє незалежне мислення та зрілість, яка дозволяє йому об`єктивно оцінювати своє оточення та висловлювати власні бажання.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову ОСОБА_1 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що і батьком, і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дитини, і батько і матір характеризуються позитивно, працюють та мають стабільний дохід.

Разом з тим, судом встановлено, що з травня 2022 року ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_5 , відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №103 «Перлина» Подільського району м. Києва за адресою: АДРЕСА_8 , тобто поблизу безпосереднього місця проживання.

Судом взято до уваги лист Міського центру дитини від 12.02.2024 про те, що у дитини високий рівень емоційної прихильності до мами, він пов`язує з нею свої інтереси, відчуває її підтримку та захист. Зустріч з батьком на території Центру продемонструвала прихильність дитини і до батька. Хлопчик поводився природно, спокійно. Разом з татом гралися, спілкувалися, ділилися враженнями. Центром рекомендовано: не залучати дитину до конфліктів, встановити стабільний графік зустрічей батька з сином, із завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі, який враховуватиме бажання, вподобання, інтереси та вікові потреби хлопчика; батькам скористатися сімейною медіацією для вирішення спірних питань та пройти консультацію з дитячим психолога щодо розуміння вікових особливостей дитини.

З огляду на викладене, врахувавши інтереси малолітньої дитини, психологічний стан та особливості фізичного розвитку, права на гармонійний розвиток та належне виховання, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на її виховання і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, взявши до уваги висновок органу опіки і піклування про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд вважав правильним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з матір`ю.

При цьому суд врахував, що батьком дитини не надано будь-яких доказів більшої особистої прихильності до нього порівняно з матір`ю, а також інших доказів чи доводів, які б дозволяли суду відступити від висновку органу опіки та піклування та прийти до висновку, що в найкращих інтересах дитини проживати після розірвання шлюбу батьків саме з ним.

Доводи батька про те, що визначивши місце проживання ОСОБА_5 з ним, він буде проживати в більшій частині своєї колишньої родини, суд відхилив з огляду на надмірну математичність цього вислову і неможливість оцінювати найкращі інтереси дитини через призму цієї науки.

Колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України (частини перша та друга статті 141 СК України).

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частини перша-третя статті 150 СК України).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (частина перша статті 153 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша та друга статті 155 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (згідно із частинами першою-третьою статті 157 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У справі, що переглядається, встановлено, що після припинення спільного проживання сторін в 2022 році, малолітня дитина - ОСОБА_5 та його мати ОСОБА_1 з травня 2022 року стали проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , а з кінця серпня 2024 року ОСОБА_1 разом з дитиною переїхали у придбану нею квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

До 21 грудня 2024 року сторони дотримувались визначеного органом опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації порядку участі батька у вихованні сина ОСОБА_5 , а саме: кожної першої та третьої п`ятниці місяця батько забирає сина з дитячого садочку і повертає до закладу зранку понеділка; кожного другого та четвертого понеділка батько забирає сина з дитячого садочку і повертає зранку вівторка.

21 грудня 2024 року ОСОБА_2 взяв до себе дитину в гості та матері вже не повернув. За твердженням останнього, підставою для прийняття такого рішення було те, що син розповів йому, що мати відносно нього здійснює фізичне насильство.

Разом з тим, посилання ОСОБА_2 на вчинення фізичного насильства не підтверджено жодним належним доказом.

Згідно положень ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Верховний Суд у своїй постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 554/1124/20 зазначив, що при з`ясуванні думки дитини доцільно зважати на те, що оцінка дитиною поведінки своїх батьків, життєвих обставин може бути необ`єктивною та зумовленою різними важелями впливу.

У поняття «має бути вислухана» вкладається не тільки сам факт безпосереднього заслуховування судом думки дитини, а й однозначне та впевнене встановлення / розуміння судом цієї думки, яке може ґрунтуватись на доказах у справі, які оцінив суд відповідно до вимог ЦПК України.

В судовому засіданні було заслухано думку дитини ОСОБА_5 , який зазначив про своє бажання проживати з батьком, а не з мамою. Своє бажання пояснив тим, що мати його: «била та ображала». При цьому дитина не пояснила, коли саме були такі випадки та за яких обставин.

Озвучену в судовому засіданні думку дитини про її бажання проживати разом з батьком суд розцінює як таку, що висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу свого малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, яка викликана тривалою ізоляцією від матері та залученістю дитини у коло сімейних негараздів.

При цьому суд враховує, що при спілкуванні з дитиною спеціалістами міського центру дитини до фактичного відібрання дитини від матері в грудні 2024 року, у дитини був високий рівень емоційної прихильності до мами, дитина пов`язувала з нею свої інтереси, відчувала її підтримку та захист, у взаємодії з мамою зі сторони хлопчика простежувались теплота і ніжність.

Суд бере також до уваги дії батька, пов`язані з чинення ним перешкод у спілкуванні між матір`ю та дитиною, здійснення ним своїх батьківських прав всупереч інтересам дитини, які полягають у свідомому перешкоджанні контактам матері з сином, який потребує любові, уваги та догляду обох батьків, та безумовно не може бути штучно позбавлений спілкування з матір`ю.

До заяви ОСОБА_2 до поліції про вчинення матір`ю насильства по відношенню до своєї малолітньої дитини, за відсутності доказів вчинення таких дій, суд відноситься критично та розцінює, як намагання батька втягнути дитину у конфлікт між дорослими.

Окрім тверджень батька стосовно насильства матері над дитиною жодних фактичних доказів цього насильства ним суду надано не надано. Зокрема, батько не надав суду докази того, що своєчасно звертався до компетентних органів стосовно такої агресії матері відповідно до вимог Закону про захист від домашнього насильства до початку судової справи.

Відповідно до матеріалів справи, твердження стосовно домашнього насильства з боку матері, як психічного, так і фізичного, набули актуальності лише після ухвалення судового рішення, яке є предметом апеляційного перегляду в даній справі.

Під час вирішення питання про місце проживання дитини з одним з її батьків суди, оцінюючи емоційний контакт дитини з батьками, мають враховувати за наявності його втрати або послаблення з кимось з них, чи це обумовлено саме байдужістю та небажанням виконувати свої батьківські обов`язки відповідною особою, чи це обумовлено неможливістю цієї особи спілкуватися з її дитиною, викликаною, у тому числі, поведінкою та діями іншого з батьків (mutatis mutandis пункт 181 постанови Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 754/3063/22).

Тривале проживання дитини з батьком очевидним чином впливає на формування її соціальних контактів за місцем проживання батька, потенційне виявлення нею більшої прихильності до нього, однак так само очевидним чином дитина потребує й материнської турботи та її безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток, у зв`язку з чим сам по собі фактор сталого проживання дитини з батьком та її логічна прив`язаність у зв`язку з цим до нього та відповідного сталого побуту не можуть бути виключним критерієм визначення судом найкращих інтересів дитини, особливо коли батько свідомо перешкоджає власній дитині у належному спілкуванні з її матір`ю, безпідставно позбавляючи дитину материнського піклування та любові (mutatis mutandis пункти 188-189 постанови Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 754/3063/22).

Обмеживши дитину у спілкуванні з матір`ю, не бажаючи вирішувати спільно з позивачкою питання виховання дитини, відповідач створив умови, за яких втрачається зв`язок дитини з матір`ю, дитина знаходиться під повним контролем і впливом батька.

З огляду на індивідуально-психологічні особливості батьків, які наведені у висновку експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи №1401/25-61 від 13.10.2025, їхньої виховної поведінки, та умов, які зараз вони можуть запропонувати дитині, зважаючи на її вікові особливості та потреби, рівень її психологічного та особистісного розвитку, виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, апеляційний суд вважає, що неврахування думки малолітньої дитини щодо визначення її місця проживання є виправданим.

Виходячи із обставин цієї справи, беручи до уваги висновок експертів в галузі психології, складений за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи, яка була проведена за клопотанням відповідача, вікові особливості дитини, які не дозволяють йому усвідомлено підходити до поданої дорослими інформації й об`єктивно оцінювати актуальну ситуацію, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, в якому наведені мотиви його прийняття, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде якнайкраще відповідати інтересам дитини.

Доводи відповідача в тій частині, що експерт Геращенко О. Г. відповідно до наказу директора КНДІСЕ перебував у щорічній відпустці (а.с. 106 т. 5), не може бути підставою для відхилення вказаного висновку, як доказу по справі, враховуючи те, що експерт Геращенко О. Г. був призначений головою комісії, а відповідно до п. 4. 5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 ( у редакції наказу від 26.12.2012 №1950/5) голова комісії виконує лише організаційні функції.

Судом не може бути взята до уваги рецензія на висновок експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи, яка складена ОСОБА_26 , оскільки останній відповідно до Реєстру атестований судових експертів не має статусу судового експерта, а рецензування висновків судових експертів не є процесуальним способом перевірки експертного висновку у цивільному судочинстві.

Крім цього, рецензія на висновок експерта не є доказом у розумінні ЦПК України та не може спростовувати висновок судової експертизи, оскільки інститут рецензування має виключно внутрішньо-професійний характер і не призначений для впливу на оцінку доказів у судовому процесі.

З огляду на те, що матеріали даної справи експертам ОСОБА_25 та ОСОБА_24 судом не надавались, за відсутності інформації про те, які саме матеріали були надані на дослідження цих експертів ОСОБА_2 для їх аналізу, за відсутності дослідження у висновку питання впливу батька на формування ставлення дитини до матері, колегія суддів вважає, що вказаний висновок експертів за результатами проведення судової психологічної експертизи не може бути розцінений як належний доказ.

Висновки інших осіб психологів, які залучались відповідачем, та які можуть підтвердити належними документами свою фаховість у сфері психології, не є відповідно до цього фаху експертами, які можуть встановлювати належним чином факти створення кимось з батьків усіх необхідних умов для того, щоб дитина розвивалася та навчалася.

Це питання законодавством віднесене до компетенції інших уповноважених органів державної влади або місцевого самоврядування, зокрема відповідних органів опіки та піклування. Тому подібні висновки психологів взагалі не мають значення для справи з точки зору доведення саме цих обставин.

Враховуючи ту обставину, що повнолітній син сторін ОСОБА_6 проживає окремо від своїх батьків, прив`язаність малолітнього сина сторін ОСОБА_5 до свого брата не має вирішального значення в даній справі.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю не впливатиме на її взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Судом не встановлено обставин, які б могли достовірно свідчити, що визначення місця проживання дитини з матір`ю несе для неї психологічну або фізичну загрозу, або призведе до негативних для дитини наслідків.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що подальше збереження ситуації, за якої дитина фактично ізольована від матері та перебуває під одностороннім впливом батька, не лише не сприяє її гармонійному розвитку, але й поглиблює вже наявні психологічні ризики, що є несумісним із принципом забезпечення найкращих інтересів дитини.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо додаткового рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Правничу допомогу в суді першої інстанції позивачу ОСОБА_1 надавала адвокат Череда Т. М. , яка діяла на підставі договору про правничу допомогу від 01 серпня 2023 року.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи - 18 000 грн.

В додатку до позову було надано копію договору про надання правничої допомоги від 01.08.2023, копію додаткової угоди до договору про надання правничої (правової) допомоги від 01.08.2023, укладеної 0.08.2023, акт наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 01.08.2023 р., розписку на підтвердження належного виконання зобов`язання по оплаті юридичних послуг.

14.05.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Череда Т. М. звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 24 000 грн.

До заяви додала: копію додаткової угоди до договору про надання правничої (правової ) допомоги від 01.08.2023, укладеної 08.09.2023; копію додаткової угоди до договору про надання правничої (правової ) допомоги від 01.08.2023, укладеної 27.02.2024; копії платіжних інструкцій та копії рахунків на оплату від 12.09.2023 на суму 8 000 грн, від 24.11.2023 на суму 1 500 грн, від 29.11.2023 на суму 5 000 грн, від 26.01.2024 на суму 1 500 грн, від 28.02.2024 на суму 2 000 грн, 11.04.2024 на суму 2 000 грн, від 24.04.2024 на суму 2 000 грн, від 10.05.2024 на суму 2 000 грн; копії актів наданих послуг, а також детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги станом на 13.05.2024.

05.06.2024 представник ОСОБА_2 - адвокат Озерова М. С. подала до суду клопотання, в якому заперечувала щодо задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Частково задовольняючи заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що витрати за участь в судовому засіданні 22.11.2023 у розмірі 2 000 грн не відповідають критерію реальності адвокатських витрат, оскільки судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на розгляді іншої справи.

З урахуванням клопотання ОСОБА_2 про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, а також те, що у нього на утриманні перебуває старший син сторін, що продовжує навчання, і ним сплачуються аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина, суд визначив розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг наданих адвокатом Чередою Т. М. послуг та виконаних робіт, обсяг документів та їх складність, час необхідний на виконання робіт в суді першої інстанції, необхідність процесуальних дій сторони, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000 грн, з урахуванням того, що судове засідання 22.11.2023 не відбулось, відповідали критерію реальності адвокатських витрат, необхідності, виправданості, є співмірними зі складністю даної справи.

Зазначивши про наявність на утриманні відповідача повнолітнього сина, який продовжує навчання, судом не враховано, що позивачка також утримує старшого сина, сплачуючи на його користь аліменти, а також, як і відповідач, утримує малолітнього сина. За таких підстав колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача про те, що такі обставини не могли бути підставою для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, понесених стороною позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Череди Т. М., скасування додаткового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 22 000 грн.

Щодо судових витрат, понесених ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 137 ЦПК України).

Пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Частина четверта статті 137 ЦПК України встановлює вимоги співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Частина перша статті 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А частина друга цієї статті визначає порядок розподілу інших судових витрати, пов`язаних з розглядом справи, які покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до результатів апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення у цій справі відповідні судові витрати зі сплати судового збору покладаються на їх платників.

11.02.2026 ОСОБА_1 заявила про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 28 500 грн, витрат на проведення наукового рецензування у розмірі 15 000 грн та витрат на залучення спеціаліста-психолога у розмірі 10 000 грн.

До заяви долучила додаткові угоди до договору про надання правничої (правової) допомоги від 01.08.2023, укладені 10.02.2025 та 10.11.2025, які містять доповнення та уточнення щодо порядку обчислення гонорару, погодженого сторонами при укладенні договору.

Згідно п. 2 додаткової угоди від 01.08.2023, участь адвоката у судовому засіданні ( виїзд на судове засідання) на території м. Києва оплачується окремо у фіксованому розмірі 2 000 грн.

У суді апеляційної інстанції сторона позивача забезпечувала участь свого представника у кожному призначеному судовому засіданні.

На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги та здійснення її оплати до заяви долучено відповідні рахунки, платіжні документи та акти приймання-передачі наданих послуг, а також детальний опис наданих послуг на загальну суму 28 500 грн.

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Чередою Т. М. на стадії апеляційного перегляду справи, колегія суддів враховує, що судові витрати по оформленню та подання заяви про забезпечення позову від 11.02.2025 в сумі 2000 грн відшкодуванню н е підлягають, враховуючи те, що в задоволенні вказаної заяви ухвалою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року було відмовлено.

Заперечень щодо неспівмірності заявлених витрат суду не надходило.

Враховуючи складність справи, характер наданих послуг та їх реальність й необхідність, відсутність заперечення відповідача щодо неспівмірності наданих послуг, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 26 500 грн витрат на правничу допомогу.

Заява позивача про відшкодування понесених витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста-психолога для участі під час опитування малолітньої дитини в Київському апеляційному суді підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частинами шостою-восьмою статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

У зв`язку з опитуванням малолітнього ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції, позивачем було залучено до участі в опитуванні ОСОБА_22 , яка працює на посаді психолога Святошинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ( свідоцтво №201) та має диплом кандидата наук НОМЕР_1 , якій присуджено науковий ступінь кандидата психологічних наук зі спеціальності педагогічна та вікова психологія.

Згідно п. 3.3. договору про надання послуг з психологічного консультування та забезпечення присутності у судовій інстанції при опитуванні дитини від 16.01.2026, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_22 , вартість послуги з присутності виконавця під час опитування малолітньої дитини в Київському апеляційному суді становить 8 000 грн за одне судове засідання ( 1 виїзд).

Згідно п. 3.1. вказаного договору, вартість послуг становить 2 000 грн за одну психологічну консультацію.

Враховуючи те, що надана позивачу психологічна консультація, не пов`язана з залученням спеціаліста у зв`язку з опитуванням малолітньої дитини, правові підстави для відшкодування вказаних витрат за рахунок відповідача відсутні.

За таких підстав колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 000 грн витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста.

Щодо витрат на проведення наукового рецензування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою було понесені витрати на наукове рецензування висновку судової психологічної експертизи №13/25 від 26.02.2025 та висновку за результатами експериментально-психологічного дослідження від 04.02.2025 в сумі 15 000 грн.

З огляду на те, що рецензія на висновок експерта не є доказом у розумінні ЦПК України, понесені позивачем витрати на проведення рецензування не є витратами, пов`язаними із залученнями спеціалістів в розумінні ст. 133 ЦПК України та також не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Озерової Марини Станіславівни залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Череди Тамари Миколаївни задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року залишити без змін.

Додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 24 000 грн; витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 28 500 грн; витрати, пов`язані з проведенням наукового рецензування в сумі 15 000 грн; витрати на залучення спеціаліста-психолога у розмірі 10 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.03.2026.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук