Справа № 558/648/25
номер провадження 2/558/51/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року селище Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі судового засідання Ковальській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» (далі по тексту ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ») звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА» (далі по тексту ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА») про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, в якій просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 20 травня 2025 року до договору оренди землі №б/н від 20 липня 2018 року, укладеного між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 ; визнати відсутнім у ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" права оренди земельної ділянки площею 1,9 га, кадастровий номер :02:000:0162, що розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право: 61212883, а судові витрати, понесені позивачем, стягнути з відповідачів.

В обґрунтування таких позовних вимог позивач ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» у позовній заяві зазначає про те, що 20 липня 2018 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ», як орендарем, було укладено договір оренди землі, за якими позивач ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» набуло право користування (оренди) земельною ділянкою, кадастровий номер :02:000:0162, загальною площею 1,9 га, що розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області.

Договір оренди землі укладено строком на сім років, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди землі, але в будь-якому випадку даний договір та право оренди на підставі нього є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Після закінчення строку дії договору оренди землі орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору оренди землі повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі від 20 липня 2018 року, 13 червня 2025 року ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» надіслано відповідачеві ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі вих. № 3330 від 20 травня 2025 року. Таким чином, до закінчення строку дії договору оренди землі позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права на поновлення договору, яке йому гарантоване умовами договору та положеннями норми права, та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується квитанцією установи поштового зв`язку про прийняття поштового відправлення та повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний був протягом місяця розглянути на предмет відповідності вимогам закону, узгодити, за необхідності, істотні умови договору, а за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідач ОСОБА_1 не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження дії договору оренди землі на новий строк. При цьому, позивач, як орендар, належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та надав проєкт додаткової угоди. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді позивача та перебуває в користуванні на момент подання позову. Підтвердженням належного виконання умов договору оренди землі з боку орендаря є платіжні інструкції, які підтверджують в повному обсязі виплату орендної плати за 2021-2024 роки. До 2024 року виплата орендної плати здійснювалась позивачем через касу, проте докази такої виплати не збереглись у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. Відповідач ОСОБА_1 у відповідь на отриманий проект додаткової угоди, не надіслав повідомлення про заперечення на пропоновані умови або зустрічну пропозицію, що вказує на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною.

Позивач вважає поновленим договір оренди землі від 20 липня 2018 року на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до довідки від 24 вересня 2025 року (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна), проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0162, що знаходиться на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району, Рівненської області, іншого речового права, номер запису: 61212883, де орендарем вказане ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА".

Укладенням відповідачем ОСОБА_1 договору оренди землі з новим орендарем - ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" було порушено переважне право позивача на укладення (поновлення) договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0162 на новий строк.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що його переважне право на укладення договору оренди землі, було порушене, потребує судового захисту та відновлення шляхом визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди землі на таку земельну ділянку за відповідачем ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА».

З урахуванням наведеного, позивач у позовній заяві просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 20 травня 2025 року до договору оренди землі №б/н від 20 липня 2018 року, укладеного між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 ; визнати відсутнім у ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" права оренди земельної ділянки площею 1,9 га, кадастровий номер :02:000:0162, що розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право: 61212883, та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Представник позивача ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» Русин Ю.Ю. на розгляд справи не з`явився, 6 листопада 2025 року подав до суду заяву в якій просив справу №558/648/25 розглянути без його участі (а.с. 66, 67).

Відповідач ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив справу розглянути без його участі та зазначив про те, що позовні вимоги позивача не визнає, вважає їх безпідставними, штучними та спрямованими на створення уявного спору.

У поданому до суду клопотанні відповідач ОСОБА_1 зазначив про те, що 21 травня 2025 року він направив на адресу позивача лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. У надісланому листі прямо та однозначно зазначив, що заперечує проти поновлення договору оренди і не має наміру продовжувати орендні правовідносини з позивачем. Лист був надісланий цінним відправленням на офіційну адресу позивача.

Крім того, у клопотанні відповідач ОСОБА_1 зазначив, що згідно п. 4.5 договору оренди землі від 20 липня 2018 року визначено, що орендна плата має вноситися до 31 грудня кожного року. Водночас із наданих позивачем платіжних інструкцій платіж за 2021 рік фактично отримано лише в лютому 2022 року, платіж за 2023 рік, був здійснений лише у січні 2024 року, що свідчить про неналежне виконання позивачем умов договору оренди землі. Таке невиконання умов договору оренди щодо своєчасної сплати орендної плати виключає добросовісність орендаря.

Разом з тим, наданий позивачем проект додаткової угоди не відповідає умовам договору оренди та містить істотні зміни, які не були предметом його згоди. Будь-якого наміру продовжувати орендні відносини з ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» не має та не бажає їх продовжувати.

У поданому до суду клопотанні відповідач ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ».

Представник відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» - адвокат Алєнін Д.В. в судовому засіданні 10 грудня 2025 року позовні вимоги позивача не визнав, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву. В подальшому 27 січня 2026 року представник відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» адвокат Алєнін Д.В. подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив, що підтримує заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 124, 125).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с. 55-61) представник відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» - адвокат Алєнін Д.В. зазначив, що позовні вимоги позивача відповідач не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що між відповідачами 19 серпня 2025 року було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :02:000:0162. Право оренди було зареєстроване 19 серпня 2025 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно строком до 19 серпня 2032 року. Номер запису про інше речове право 61212883. Згідно наданої позивачем інформаційної довідки №444901343, між ОСОБА_1 та ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» було укладено договір оренди землі №б/н від 20 липня 2018 року. Строк дії договору оренди землі сторони визначили сім років, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди землі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку на який його було укладено. Так, відповідно до абзацу другого частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України.

Таким чином, строк дії договору оренди землі закінчився, а тому припинення речового права ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" було проведено правомірно. Крім того, договір оренди земельної ділянки від 19 серпня 2025 року укладений та зареєстрований між ОСОБА_1 та ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" у період, коли щодо цієї земельної ділянки не існувало жодних речових прав будь-яких третіх осіб.

У відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» також зазначив про те, що 21 травня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" було надіслано лист-повідомлення згідно якого відповідач повідомив позивача, що він заперечує у поновленні договору оренди землі. Вказаний лист-повідомлення надіслано цінним листом на офіційну адресу ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ».

Сам факт направлення орендарем листа-повідомлення про намір продовжити договір не є безумовною підставою для його поновлення. Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», наявність заперечень орендодавця виключає можливість поновлення договору у вибраний позивачем спосіб. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору (постанова ВС КЦС від 28.05.2024 року в справі №604/479/23)

Позивач фактично звернувся з вимогою визнати укладеною додаткову угоду не на тих самих умовах, а на змінених та неузгоджених умовах.

Вважає, що відповідач ОСОБА_1 висловив свою чітку позицію щодо небажання поновлювати договір оренди земельної ділянки.

Разом з тим, відповідач ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА», вважає, що позивач у позовній заяві не навів жодної правової підстави для визнання відсутнім права оренди землі у ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА».

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» - адвокат Алєнін Д.В. просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Ухвалою суду від 9 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 та ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, і відкрито провадження у справі № 558/648/25 за вказаним позовом.

21 жовтня 2025 року відповідачем ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» до суду подано через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву (а.с. 55-61).

20 листопада 2025 року судом проведено підготовче засідання в цивільній справі №558/648/25 за результатами якого було закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Суд вирішив справу в межах позовних вимог позивача та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.

В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0162, загальною площею 1,9 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126193142, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №134704167, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №444901343 (а.с. 12, 13, 20, 21).

Право власності на таку земельну ділянку ОСОБА_1 набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б. 4 червня 2018 року за №400 (а.с. 28).

Судом також встановлено, що між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ», як орендарем, було укладено договір оренди землі від 20 липня 2018 року щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0162, загальною площею 1,9 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області (а.с. 16-18).

У п. 3.1. договору оренди землі від 20 липня 2018 року сторонами узгоджено, що такий договір оренди землі укладено строком на сім років, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди землі в порядку, передбаченому законодавством, але в будь-якому випадку сторони дійшли згоди, що даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем.

Відповідно до п. 3.2. договор оренди землі від 20 липня 2018 року, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с. 16).

Маючи намір продовжити договірні відносини з ОСОБА_1 , ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» листом-повідомленням за вих. №3330 від 20 травня 2025 року звернулося до відповідача ОСОБА_1 з пропозицією поновити договір оренди землі №б/н від 20 липня 2018 року. До вказаного листа було долучено додаткову угоду №б/н від 20 травня 2025 року, в якій запропоновано: «1.1 доповнити розділ "Строк дії Договору "новим пунктом __.: Даний Договір поновлюється на той самий строк і на тих самих умовах. Жодних заяв, заперечень щодо не поновлення цього договору сторони не мають та ними не направлялись; п. 1.2. доповнити розділ "Умови використання земельної ділянки" новим пунктом __: «Поновлення Договору оренди». Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах в разі відсутності заяви однієї зі Сторін цього Договору про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення Договору. Вчинення інших дій Сторонами Договору для його поновлення не вимагається.

Сторона даного Договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення цього договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення Договору не пізніше ніж за один місяць (якщо інший більший строк, не буде передбачений законодавством) до дати закінчення строку дії Договору, з одночасним відправленням іншій Стороні за Договором повідомлення про подання заяви про виключення з ДРРПНМ відомостей про поновлення Договору…»

Лист-повідомлення та додаткову угоду було направлено ОСОБА_1 13 червня 2025 року поштовим відправленням, що підтверджується описом вкладення Ф. 107, списком пріоритетних поштових відправлень та фіскальним чеком (а.с. 22, 23, 29-36).

21 травня 2025 року на адресу ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» була направлена заява орендодавця ОСОБА_1 від 21 травня 2025 року, в якій він повідомив позивача про те, що заперечує у поновленні договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0162, строк дії якого закінчується 15 серпня 2025 року (а.с. 59).

Направлення відповідачем ОСОБА_1 заяви для ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та отримання 26 травня 2025 року такої заяви позивачем підтверджується фіскальним чеком «Укрпошта» від 21 травня 2025 року, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Ф. 700597 (а.с. 59 зв.).

Із змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №444901343 від 24 вересня 2025 року, встановлено, що 19 серпня 2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА" було укладено договір оренди землі від 19 серпня 2025 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0162. Строк оренди до 19 серпня 2032 року з автоматичним продовженням дії договору. Державна реєстрація іншого речового права на підставі такого договору оренди землі проведена 19 серпня 2025 року, номер запису про інше речове право: 61212883 (а.с. 20, 21).

Дослідженими доказами по справі встановлено, що між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 не було досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі №б/н від 20 липня 2018 року, строк якого закінчився 15 серпня 2025 року, то відповідач ОСОБА_1 19 серпня 2025 року уклав договір оренди землі з іншим орендарем ТОВ "ВОЛИНЬ НОВА", який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 серпня 2025 року та в цей же день за заявою ОСОБА_1 було здійснено державну реєстрацію припинення права оренди землі за договором оренди землі б/н від 20 липня 2018 року.

Звертаючись до суду з позовною заявою, ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» посилається на те, що дії відповідача ОСОБА_1 не відповідають умовам договору оренди землі, положенням земельного законодавства та порушують переважне право позивача на поновлення договору оренди землі.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ст. 90 Земельного кодексу України (далі по тексту ЗК України) власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.

За змістом ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі) право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

В силу вимог ч.ч.1-3 та ч.ч. 5-6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Як визначено в ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

За змістом ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Правові підстави переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, відповідно до приписів ч.ч. 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Під час укладення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті).

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передання земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті).

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України.

Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року в справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року в справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).

Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин.

При цьому, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури, так і наявності волевиявлення сторін.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року в справі № 923/925/18.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Судом встановлено, що до закінчення строку дії договору оренди землі №б/н від 20 липня 2018 року, ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення за вих. № 3330 від 20 травня 2025 року про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк.

21 травня 2025 року на адресу ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» була направлена заява орендодавця ОСОБА_1 від 21 травня 2025 року, що отримана позивачем 26 травня 2025 року (а.с. 59 зв.), в якому ОСОБА_1 заперечив проти поновлення орендних відносин з ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0162.

Зазначене чітко та послідовно підтверджує безпідставність тверджень позивача щодо порушення його прав, оскільки відповідач ОСОБА_1 завчасно, до закінчення строку дії договору оренди землі, повідомив позивача про своє небажання продовжувати строк дії договору оренди землі.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Аналізуючи вищевказане, суд дійшов переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін.

В даному випадку волевиявлення відповідача ОСОБА_1 на поновлення договору оренди землі відсутнє.

Водночас, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 січня 2020 року в справі №379/1354/18, від 25 березня 2020 року в справі 379/1439/18, від 15 лютого 2023 року в справі №399/295/11, від 15 травня 2023 року в справі №693/137/22.

Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 травня 2024 року в справі №604/648/23, від 12 квітня 2024 року в справі №131/970/23.

Крім того, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року в справі № 604/646/23 (провадження № 61-1814св24).

Крім того, посилання позивача на належне виконання ним договору оренди землі від 20 липня 2018 року спростовуються платіжною інструкцією від 10 лютого 2022 року, згідно якої позивачем сплачувалася орендна плата орендодавцеві за 2021 рік, а також платіжною інструкцією від 12 січня 2024 року, згідно якої позивачем сплачувалася орендна плата за 2023 рік, хоч згідно договору оренди землі від 20 липня 2018 року строки сплати орендної плати були визначені до 31 грудня кожного року (п. 4.5 договору оренди землі від 20 липня 2018 року).

Щодо посилань позивача на ту обставину, що позивач після закінчення строку дії договору оренди землі від 20 липня 2018 року продовжує користувати земельною ділянкою, то слід зауважити, що згідно п. 3.1. договору оренди землі від 20 липня 2018 року, орендар має право на користування земельною ділянкою після закінчення строку дії такого договору для збирання врожаю.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За приписами статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

В ході судового розгляду не встановлено наявності у позивача суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу на захист якого подано позов, зокрема, щодо порушення переважного права ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", оскільки ОСОБА_1 у встановленому законом порядку вказав на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність його волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з позивачем.

Встановивши відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на продовження договору оренди землі, суд, врахувавши положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі", дійшов до висновку про те, що переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" на укладення з ОСОБА_1 договору оренди землі на новий строк є припиненим і не підлягає захисту.

Водночас суд зауважує, що укладення ОСОБА_1 нового договору оренди землі з іншим орендарем не порушує переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", оскільки дія попереднього договору оренди землі закінчилася 15 серпня 2025 року.

Укладення між відповідачами договору оренди землі та його державна реєстрація проведена 19 серпня 2025 року, тобто після закінчення строку дії договору оренди землі від 20 липня 2018 року.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору оренди землі, відтак позов задоволенню не підлягає.

Представником відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» - адвокатом Алєніним Д.В. заявлена вимога на відшкодування понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, на підтвердження яких надані наступні докази: договір про надання правової допомоги від 20 червня 2025 року, додаткова угода від 20 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 20 червня 2025 року, додаткова угода від 15 січня 2026 року до договору про надання правової допомоги від 20 червня 2025 року, опис наданих послуг у справі №558/648/25, ордер від 20 жовтня 2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 15 січня 2026 року.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Проте, у постанові від 20 жовтня 2021 року в справі № 757/29103/20-ц Верховний Суд висловив позицію про те, що відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів фактичної оплати вказаних послуг до моменту розподілу їх між сторонами у справі не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та висновками Верховного Суду.

Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

Як встановлено із змісту додаткової угоди від 20 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 20 червня 2025 року (а.с. 114) сторони за такою угодою погодили, що оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом протягом 10 банківських днів з моменту ухвалення рішення судом першої інстанції.

Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторони, з позивача на користь відповідача ТОВ «ВОЛИНЬ НОВА» слід стягнути 6000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 626, 627, 777, 792 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 83, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА» витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 6000,00 (Шість тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ», місцезнаходження: м. Дубно, провулок Центральний, будинок 1, Рівненської області, код юридичної особи 41099127.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ НОВА», місцезнаходження: с. Мирне, вул. Лесі Українки, будинок 5, Луцького району Волинської області, код юридичної особи 05531943.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 12 березня 2026 року.