КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1616/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/4502/15-ц

05 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Кирилюк Г.М.

- Ящук Т.І.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ракушинець Андрія Андрашовича на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Усатової І.А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені,-

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», звернулось до суду з позовом, який уточнив у процесі розгляду справи, до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 19 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, позивач надав ОСОБА_4 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 70 000,00 (сімдесят тисяч) доларів США, а ОСОБА_4 зобов?язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19.02.2017 року та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,8% річних.

16 листопада 2010 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з 21.12.2009 Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду №2, за умовами якої сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме: №0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме: №2. Сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов?язань ОСОБА_4 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 96900 від 19 лютого 2007 року. Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобов?язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов?язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Позивач зазначав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується реєстром про відправку рекомендованих листів, однак, станом на сьогоднішній день відповідачі свої зобов?язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконують.

З урахуванням викладених обставин, збільшивши розмір позовних вимог, позивач просив суд стягнутисолідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», заборгованість за кредитним договором № 0 від 19.02.2007 року у розмірі 50195,69 доларів США, та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками в сумі 23 123,76 гривень за період з 16 серпня 2014 року по 01 квітня 2015 року.

Під час судового розгляду справи відповідач ОСОБА_6 померла.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року залучено до участі у справі правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс».

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) заборгованість за кредитним договором № від 19.02.2007 року у розмірі 50 195, 69 доларів США, та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 23 123, 76 грн, в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у розмірі, який відповідає частці у спадщині.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) суму судового збору у розмірі 1827, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) суму судового збору у розмірі 1827, 00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ракушинець Андрій Андрашович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» у повному обсязі.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та запереченень.

Зазначає, що під час судового розгляду справи позичальник (відповідач у справі) ОСОБА_4 померла ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Відповідно до ст. 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, частина 3 ст. 1281 Цивільного кодексу України вказує, що кредитор спадкодавця має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини.

При вирішенні спору про стягнення із спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Вказує, що після смерті ОСОБА_4 ивідкрилась спадщина, про що позивачу стало відомо під час судового розгляду справи.

Верховний Суд при перегляді справданої категорії неодноразово наголошував на тому, що при вирішенні спорівпро стягненнязаборгованості завимогами кредиторадо спадкоємцівборжника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такіобставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України, кредитор позбавляєтьсяправа вимоги; колоспадкоємців, які прийнялиспадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України,та правильномувизначенні коласпадкоємців, які залученідо участіу справіяк відповідачі,суд встановлюєдійсний розмірвимог кредитора(перевіряє розрахунок заборгованостістаном надень смертіборжника, який є днем відкриттяспадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України (постанова у справі №640/6274/16-ц від 18.09.2019), що не враховно судом першої інстанції при розгляді справи.

Крім того, суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи.

Суд встановив, що відповідач отримав кредит, однак докази цього відсутні.

Посилаючись на те, що наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України), сторона відповідача вважає, що наданими позивачем документами не встановлюються обставини щодо дійсних фактів видачі кредитних коштів, які повинні бути встановлені лише письмовим доказом.

Аналогічно, один лише розрахунок заборгованості за відсутності інших необхідних доказів, не є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом щодо кредитної заборгованості з відповідними її елементами.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_7 та його представник адвокат Ракушинець Андрій Андрашовичпідтримали доводи апеляційної скарги та просили скаргу задовольнити.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» участь представника в судовому засідання не забезпечив.

В судове засідання, призначене судом апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_2 ане з`явилась.

Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції вказані учасники справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 211, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та відповідача ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Ракушинець Андрія Андрашовича, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_4 кредит в розмірі 70 000,00 доларів США, строком до 19лютого 2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,8 % річних, а позичальник ОСОБА_4 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші грошові платежі в порядку та на умовах, передбачених цим договором(а.с. 5-16 том 1).

Згідно з пунктом 7.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій, позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором, 19 лютого 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 96900 (а.с. 19-20 том 1).

Відповідно до умов вказаного договору поруки, поручитель зобов?язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов?язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Згідно вимог п.2.2. договору поруки, у випадку невиконання позичальником його зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя.

16 листопада 2010 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та позичальником ОСОБА_4 укладено додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 19лютого 2017 року, якою було внесено зміни до схеми погашення кредиту та кінцевого терміну виконання основного зобов`язання, не пізніше19лютого 2022 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (а.с. 17-18 том 1).

У зв`язку з порушенням виконання позичальником ОСОБА_4 зобов`язання в обумовлений сторонами строк кредитор, реалізуючи свої права, що випливають із положень частини другої статті 1050 ЦК України, направив 27 листопада 2014 року позичальнику та фінансовому поручителю досудову вимогу, в якій просив здійснити погашення простроченого зобов?язання, що виникло станом на 17 листопада 2014 року, протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення у розмірі 1983,31 доларів США - прострочена заборгованість; 2 181,42 доларів США - прострочена заборгованість по процентам. У випадку не усунення порушень на 32 (тридцять другий) день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення про дострокове повернення кредиту AT «УкрСиббанк» - сплатити Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, що становить 47 633,64 (сорок сім тисяч шістсот тридцять три) долари США 64 центи (а.с. 59-65 том 1).

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа №760/4499/15-ц).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 30 травня 2018 року, позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

З метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19 лютого 2007 року станом на 01 квітня 2015 року в розмірі 50195,69 доларів США та 23123,76 грн., з яких: 45452,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 4743,47 доларів США - заборгованість за процентами; 10 687,49 грн. - пеня за кредитом; 12436,27 грн. - пеня за процентами, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 59,70 кв.м., житловою площею 44,10 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та є власністю ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , передану в іпотеку згідно з договором іпотеки від 19 лютого 2007 року; встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та встановлено початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 236-248 том 1).

03 березня 2015 року кредитор Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з цим позовом, пред?явивши вимогу про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19 лютого 2007 року, яка станом на 01 квітня 2015 року становить: 45452,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 4743,47 доларів США - заборгованість за процентами; 10 687,49 грн. - пеня за кредитом за період з 16 серпня 2014 року по 01 квітня 2015 року; 12436,27 грн. - пеня за процентамиза період з 16 серпня 2014 року по 01 квітня 2015 року (а.с. 76-85 том 1).

Судом встановлено, що останньою датою погашення заборгованості за наданим кредитом є 30 травня 2014 року у сумі 58 доларів США.Вказаного розрахунку сторона відповідача не спростувала, свого розрахунку не надала, експертизу призначити не просили.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 19174 від 04.09.2021 року (а.с. 34 том 2).

З копії спадкової справи № 92/2022 до майна померлої ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 (донька спадкодавця) та ОСОБА_1 (чоловік спадкодавця) прийняли спадщину шляхом подання заяв(а.с. 60-74 том 2).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 (а.с. 81 том 2).

11 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги №11-01/ФК-23, а 12 січня 2023 року договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В. за реєстровим номером №20. Внаслідок укладення цих договорів право вимоги за кредитним договором №0 від 19 лютого 2007 року та за договором іпотеки №47671 від 19 лютого 2007 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с. 92-99 том 2).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року залучено до участі у справі правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс» (а.с. 111-112 том 2).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що спадкоємцями ОСОБА_4 (позичальниця за основним зобов`язанням) є донька ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_1

ОСОБА_1 згоди відповідати за зобов?язаннями спадкоємця боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 не надавав, що відповідно до положень частини першої статті 523 ЦК України свідчить про припинення поруки і відсутність у нього зобов`язань з погашення заборгованості за кредитним договором та про відмову у стягненні із ОСОБА_1 , як поручителя, кредитної заборгованості.

Разом з тим, зі смертю боржника його грошові зобов`язання включаються до складу спадщини. Правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України.

Звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження, слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 ЦК України.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд першої інстанції погодився з наданим позивачем розрахунком заборгованості, як таким, що узгоджується з умовами договору про надання споживчого кредиту та вимогами закону, відповідає дослідженим у суді матеріалам справи.

За таких обставин, суд першої інстанції вважав доведеним, що станом на 01 квітня 2015 року заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №0 від 19 лютого 2007 року становить 50 195, 69 доларів США та 23 123, 76 грн, яка підлягає стягненню із спадкоємців боржника - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Відхиляючи доводи відповідача на невизначеність розміру спадкового майна, суд першої інстанції виходив із того, що відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна, обов`язок доведення обсягу спадкового майна та його вартості покладається на спадкоємця, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця. Однак будь-яких доказів вартості успадкованого майна відповідачами суду надано не було.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, вказують на те, що 03 травня 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом (повторне) про одруження від 27 червня 2002 року серії НОМЕР_4 (а.с. 62 зворот том 2).

19 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_4 кредит в розмірі 70 000,00 доларів США, строком до 19лютого 2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,8 % річних, а позичальник ОСОБА_4 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші грошові платежі в порядку та на умовах, передбачених цим договором(а.с. 5-16 том 1).

19 лютого 2007 року, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором, між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_9 укладено договір поруки № 96900(а.с. 19-20 том 1). Відповідно до умов вказаного договору поруки, поручитель зобов?язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов?язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Отже, поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 19 лютого 2007 року є її чоловік ОСОБА_1 .

У зв`язку з порушенням виконання позичальником ОСОБА_4 зобов`язання в обумовлений сторонами строк кредитор, реалізуючи свої права, що випливають із положень частини другої статті 1050 ЦК України, направив 27 листопада 2014 року позичальнику та фінансовому поручителю досудову вимогу, в якій просив здійснити погашення простроченого зобов?язання, що виникло станом на 17 листопада 2014 року, протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення у розмірі 1983,31 доларів США - прострочена заборгованість; 2 181,42 доларів США - прострочена заборгованість по процентам.

Банк вимагав, увипадку не усунення порушень на 32 (тридцять другий) день з дня отримання цієї вимоги, а у випадкувідсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення про дострокове повернення кредиту AT «УкрСиббанк», сплатити Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, що становить 47 633,64 (сорок сім тисяч шістсот тридцять три) дол. США 64 цент (а.с. 59-65 том 1).

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа №760/4499/15-ц).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 30 травня 2018 року, позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

З метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19 лютого 2007 року станом на 01 квітня 2015 року в розмірі 50195,69 доларів США та 23123,76 грн., з яких: 45452,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 4743,47 доларів США - заборгованість за процентами; 10 687,49 грн. - пеня за кредитом; 12436,27 грн. - пеня за процентами, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 59,70 кв.м., житловою площею 44,10 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та є власністю ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , передану в іпотеку згідно з договором іпотеки від 19 лютого 2007 року; встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та встановлено початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 236-248 том 1).

Також, 03 березня 2015 року кредитор Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до суду з цим позовом, пред?явивши вимогу про солідарне стягнення з боржника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19 лютого 2007 року, яка станом на 01 квітня 2015 року становить наступний розмір: 45452,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 4743,47 доларів США - заборгованість за процентами; 10 687,49 грн. - пеня за кредитом за період з 16 серпня 2014 року по 01 квітня 2015 року; 12436,27 грн. - пеня за процентамиза період з 16 серпня 2014 року по 01 квітня 2015 року (а.с. 76-85 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 04 вересня 2021 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 19174 від 04 вересня 2021 року (а.с. 34 том 2).

15 листопада 2021 року представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - адвокат Маліцька Ірина Олексіївна подала до суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі у зв?язку зі смертю відповідачки - ОСОБА_4 , із долученням копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 04 вересня 2021 року (а.с. 30-34 том 2).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пенібуло зупинено. В подальшому провадження у даній справі було поновлено на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 10 червня 2022 року (а.с. 50-51 том 2).

24 червня 2022 року представник позивача (кредитора) ПАТ «УкрСиббанк» подав до суду клопотання в якому, посилаючись на те, що відповідач у справі ОСОБА_4 померла відповідно до актового запису № 19174 від 04 вересня 2021 року і строк для прийняття спадщини внаслідок її смерті сплив, просив суд витребувати спадкову справу до майна померлої, яке задоволено судом першої інстанції, з постановленням ухвали від 24 червня 2022 року (а.с. 55, 57 том 2).

З наявної у матеріалах справи копії спадкової справи № 92/2022 до майна померлої ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 (донька спадкодавця) та ОСОБА_1 (чоловік спадкодавця) прийняли спадщину шляхом подання заяв(а.с. 60-74 том 2).

В матеріалах спадкової справи відсутня вимога-претензія кредитора ПАТ «УкрСиббанк» до спадкоємців шляхом звернення до нотаріуса.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 (а.с. 81 том 2).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року залучено до участі у справі правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс» (а.с. 111-112 том 2).

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судова колегія виходить з такого.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі смерті позичальника за кредитним договором (договором позики) за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При цьому, у разі смерті спадкодавця,спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

За змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватися у межах вартості отриманого ними у спадщину майна.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця і відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Разом із тим, положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором положень статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Тобто, установлені статтею 1281 ЦК України строки є строками, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Отже, сплив, визначених статтею 1281 ЦК України, строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Наявність встановлених законом строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців забезпечує юридичну визначеність та стабільність цивільного обороту.

Встановлення темпоральних обмежень, як для подання заяви про прийняття чи відмову від спадщини, так і для пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника, збалансовує інтереси учасників спадкових відносин та унеможливлює продовження стану невизначеності у цивільних відносинах, які зазнають змін у зв`язку зі смертю одного з їх учасників.

Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово зазначала про застосування наведених норм права та про строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника й наслідки пропуску цих строків (див.: пункти 55-62 постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, пункт 69.5 постанови від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц, пункт 39 постанови від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, пункт 99 постанови від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 44-47 постанови від 09 жовтня 2024 року у справі № 638/1046/14-ц).

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися, як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 30 листопада 2022 року у справі № 171/2639/18 (провадження № 61-18637св21), від 15 березня 2023 року у справі № 394/893/20 (провадження № 61-17358св21) від 13 березня 2024 року у справі № 638/6853/21 (провадження № 61-16912св23) та інших.

Аналіз змісту наведених норм права дає підстави для висновку, що приписи статті 1281 ЦК України не містять особливих застережень щодо порядку задоволення вимог кредитора у разі, якщо смерть боржника настала після пред`явлення позову до нього під час розгляду судової справи.

Отже, якщо смерть позичальника настала під час розгляду судової справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості, до таких правовідносин застосовується правила про загальний порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, визначений у статті 1281 ЦК України, а спадкоємці, які прийняли спадщину, підлягають залученню до участі у справі як правонаступники відповідного учасника справи на підставі статті 55 ЦПК України.

Водночас, потрібно пам`ятати, що підставою процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. З огляду на наведене, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Під час вирішення спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника (у тому числі, якщо смерть боржника настала під час розгляду справи у суді) суди для правильного вирішення справи першочергово повинні встановити, чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, тобто чи вчинив кредитор потрібні дії у матеріальних відносинах.

Кредитор у матеріальних відносинах може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника відповідно до вимог статті 1281 ЦК України в один із таких способів: безпосередньо спадкоємцю (спадкоємцям); опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини (за межами України - через консульські установи).

Вибір конкретного способу пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

Водночас кредитор, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта цієї статті).

Зі спливом строків, визначених статтею 1281 ЦК України, і непред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, такий кредитор позбавляється права вимоги, тобто відповідне цивільне право припиняється, а кредитор втрачає можливість вимагати в суді захисту відповідного права.

Щодо припинення поруки як акцесорного зобов`язання

Розрізняють основні зобов`язання та додаткові (акцесорні) зобов`язання. Основні зобов`язання можуть існувати самостійно без додаткового (акцесорного) зобов`язання, тоді як додаткові (акцесорні) зобов`язання виникають лише за наявності основного зобов`язання та нерозривно пов`язані з ним.

У законодавстві не наведено визначення акцесорних зобов`язань. Водночас, у статті 266 ЦК України йдеться саме про основну та додаткову вимоги, тобто, фактично про основне та акцесорне зобов`язання.

Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

У наведених нормах права чітко простежується акцесорність поруки та її додатковий характер, який проявляється у неможливості існування поруки окремо від основного зобов`язання. Вимоги до поручителя можуть бути пред`явлені лише у разі чинності основного зобов`язання та (якщо в договорі не передбачено інше) лише у тому обсязі, що й до основного боржника.

Як зазначено вище, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором строків пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, які прийняли спадщину, позбавлення права вимоги такого кредитора за зобов`язаннями, які існували у померлого божника.

Аналіз правил частини першої статті 559 ЦК України, частин другої, четвертої статті 1281 ЦК України дає підстави для висновку, що у разі пропуску кредитором строків пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, які прийняли спадщину, кредитор позбавляється прав вимоги як за основним зобов`язанням, так і за додатковим зобов`язанням (порукою), які не можуть існувати окремо від основного зобов`язання.

Отже, приписи частини першої статті 559 ЦК України щодо припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов`язанням не передбачають жодного винятку, тому сплив строків, визначених частинами другою, третьою статті 1281 ЦК України, який має наслідком припинення права вимоги кредитора за основним зобов`язанням, одночасно має своїм наслідком позбавлення кредитора права вимоги за додатковими зобов`язаннями (порукою) незалежно від того, хто є спадкоємцями померлого боржника - цей самий поручитель чи інші особи.

У справі, яка переглядається, встановлено, що позичальниця (відповідач у справі) ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

15 листопада 2021 року представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - адвокат Маліцька Ірина Олексіївна повідомила суд про смерть ОСОБА_4 а та надала копію свідоцтва про смерть(а.с. 30-34 том 2).

24 червня 2022 року представнику позивача (кредитора) ПАТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_10 стало відомо про відкриття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_4, у зв`язку із чим він подав до суду клопотання про витребування із нотаріальної контори спадкової справи для визначення спадкоємців ОСОБА_4 (а.с. 55 том 2).

З копії спадкової справи № 92/2022 до майна померлої ОСОБА_4вбачається, що 08 лютого 2022 рокуіз заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_1 та 09 лютого 2022 року звернулася дочка ОСОБА_4 ОСОБА_2 (а.с. 60-74 том 2).

Встановлені колегією суддів фактичні обставини справи на підставі поданих та досліджених доказів свідчать про те, що про відкриття спадщини після смерті боржниці ОСОБА_4 банк дізнався не пізніше 24 червня 2022 року, про що представник банку зазначив у поданому до суду клопотанні про витребування із нотаріальної контори відомостей зі спадкової справи.

Банк як кредитор вимогу до спадкоємців боржниці в будь-який спосіб: безпосередньо спадкоємцю (спадкоємцям); опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини у строки, визначені частиною другої статті 1281 ЦК України, не пред`являв.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що банк не пропустив встановленого частиною другою статті 1281 ЦК України строку пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, оскільки відлік цього строку для банку почався з дня, коли представник банку дізнався про відкриття спадщини після смерті позичальниці ОСОБА_4 .

Висновок суду першої інстанції про те, що звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження, слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 ЦК України, не грунтується на вимогах закону, оскільки закон вимагає не просто своєчасне звернення до суду, а саме надіслання своєчасної вимоги до спадкоємця в один із таких способів: безпосередньо спадкоємцю (спадкоємцям); опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини (за межами України - через консульські установи). Крім того, пред`явлений позов до суду не є такими вимогами до спадкоємця, так як судом прийнято до розгляду позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя, а отже, відповідачам у справі (спадкоємцям боржника) ці вимоги позову, тобто вимоги кредитора не надсилалися.

Виходячи з обставин справи, якапереглядається,банк (позивач у справі), будучи обізнаним про смерть ОСОБА_4 , не звернувся, як кредитор, у строки, передбачені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, із вимогою-претензією або до спадкоємців, або через нотаріуса.

Сплив передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги як за основним, так і за додатковим зобов`язанням.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, усі дії вчинені (або не вчинені) первісним кредитором є обов`язковими та мають такі ж правові наслідки і для правонаступника цієї сторони, тобто до правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс», яке на підставі договору про відступлення права вимоги №11-01/ФК-23 від 11 січня 2023 року набуло право вимоги за кредитним договором №0 від 19 лютого 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 .

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставини у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, щоу задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором як із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - спадкоємців померлої боржниці, так і з ОСОБА_1 , як поручителя, має бути відмовлено у зв`язку із втратою кредитором права вимоги як за основним зобов`язанням, так і за додатковим, з підстав пропуску строку, визначеного частиною другою статті 1281 ЦК України.

Отже, доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Оскільки в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» відмовлено, то понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються та покладаються на останнього.

З урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, відповідачу ОСОБА_13 у мають бути відшкодовані позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4384,80 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 46, 514, 533, 546, 559, 1218, 1220, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ракушинець Андрія Андрашовича задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4384,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: