Справа №155/415/26
Провадження №2/155/467/26
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23 березня 2026 року місто Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Яремчук С.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Берестечківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

18 березня 2026 року до Горохівського районного суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Берестечківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вивчивши зміст позовної заяви та ознайомившись із доданими до неї документами, суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Статтею 185 ЦПК України передбачено правові підстави для залишення позовної заяви без руху та повернення заяви.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

У ч. 2 ст. 188 ЦПК України встановлено, що суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами, зокрема, різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Суддя звертає увагу на те, що підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. За таких обставин вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно позивачі мають право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані різними позивачами, але до одного й того ж відповідача.

Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що об`єднані в одне провадження можуть бути декілька позовних вимог різних позивачів, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших, тобто вони є похідними.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються пов`язаністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же підстав або доказів, зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування цим кредитом і неустойки.

Метою об`єднання позовних вимог є можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Об`єднання непов`язаних між собою вимог в одному позові, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, є порушенням правил об`єднання вимог.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підставами позову є обставини, на яких ґрунтується вимога позивача з покликанням на докази, що підтверджують ці обставини, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

У справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини предметом доказування є наявність об`єктивних, непереборних обставин (поважних причин), які унеможливлювали своєчасне подання заяви про прийняття спадщини (наприклад важка хвороба, тривала відсутність в Україні, відбування покарання, незнання про заповіт особи, яка не є спадкоємцем за законом тощо), а також доведення доказами фактів, що підтверджують існування таких причин протягом встановленого 6-місячного строку, та факту, що спадкоємець не знав і не міг знати про відкриття спадщини.

Відповідно до змісту позовної заяви позивачі обґрунтовують поважність причин пропущення ними строків для подання заяви про прийняття спадщини відсутністю належних роз`яснень щодо процедури спадкування.

Ці причини як фактичні підстави позову кожного з позивачів належить досліджувати і встановлювати на підставі різних доказів.

За таких обставин суддя дійшла висновку, що вимоги позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , хоч і є однаковими за способом захисту їхніх прав, проте вони не є похідними чи однорідними, оскільки не пов`язані між собою підставами виникнення та доказами, що підтверджують ці вимоги.

Відповідно позивачі при поданні позову порушили правила об`єднання позовних вимог, оскільки ці вимоги ґрунтуються на різних підставах й доказах, що матиме наслідком дослідження окремо різних причин пропущення строку на прийняття спадщини, що має підтверджуватися також окремими, не пов`язаними між собою, доказами.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає, що позивачі, пред`явивши вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, порушили правила об`єднання позовних вимог, визначені у ст. 188 ЦПК України, вимоги заявлені з різних фактичних підстав щодо обґрунтування причин поважності пропущення строку прийняття спадщини. Фактично, позивачі звернулися з окремими позовними заявами. При цьому загальна (спільна) назва цих позовних вимог визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не може свідчити про їх пов`язаність між собою підставою виникнення або поданими доказам, дані вимоги не є однорідними та такими, що нерозривно пов`язані між собою.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 188 цього Кодексу).

За таких обставин, суддя вважає за необхідне дану позовну заяву повернути позивачам.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 4, 5, 175, 177, 185, 188, 259, 260, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Берестечківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини повернути позивачам.

Роз`яснити позивачам, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області С.М. Яремчук