КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/21679/25

номер провадження № 22-ц/824/4019/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_5 ,

представник відповідача ОСОБА_1.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року /суддя Маркєлова В.М./

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почергово з кожним із батьків: тридцять календарних днів з батьком за адресою: АДРЕСА_1 ; тридцять календарних днів з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі. /а.с. 136-137/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що ухвала про відмову у відкритті провадження фактично вирішує спір по суті без дослідження доказів, висновку органу опіки та піклування, думки дитини та інших обставин, що мають значення для визначення найкращих інтересів дитини. Суд передчасно послався на ч. 3 ст. 160 СК України, не з`ясувавши, чи є вибір місця проживання дитини вільним, усвідомленим та відповідає найкращим інтересам (ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України). Відмова у відкритті провадження перешкоджає доступу до суду та порушує ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 5, 10 ЦПК України. Суд не врахував, що наявність або відсутність предмета спору встановлюється після дослідження матеріалів справи, а не на стадії відкриття провадження. Посилалася на ст.ст. 2, 4, 5, 10, 186 ЦПК України, ст. 160 СК України, практику Верховного Суду (постанова ВП ВС від 10.01.2024 у справі № 916/1042/22, постанова від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц), практику ЄСПЛ (справа Bellet v. France).

Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької РДА м. Києва в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почергово з кожним із батьків: 30 календарних днів з батьком за адресою: АДРЕСА_1 ; 30 календарних днів з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач просив визначити спільну опіку обох батьків над дитиною.

Дитина ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на дату подання позову (09.10.2025) їй виповнилося 15 років.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції вірно керувався п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; ч. 3 ст. 160 СК України про право дитини, яка досягла чотирнадцяти років, самостійно визначати місце свого проживання.

Судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки дитина ОСОБА_4 на дату подання позову досягла 14 років і має право самостійно визначати місце проживання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та є необґрунтованими.

Твердження про те, що суд передчасно вирішив спір по суті без дослідження доказів, висновку органу опіки та піклування, думки дитини та інших обставин, не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Закон не передбачає судового оскарження такого вибору дитини чи визначення місця її проживання за позовом одного з батьків після досягнення дитиною 14 років. Право дитини самостійно визначати місце проживання є абсолютним і не потребує судового підтвердження чи перевірки на відповідність найкращим інтересам у порядку позовного провадження про визначення місця проживання.

Суд першої інстанції не вирішував спір по суті, а лише встановив формальну обставину - вік дитини на дату подання позову 15 років, що є очевидним, підтверджується документально і виключає можливість розгляду позову в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України).

Висновок про відмову у відкритті провадження є правильним і відповідає нормам матеріального права (ч. 3 ст. 160 СК України) та процесуального права (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України).

Доводи про порушення доступу до суду, ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 55 Конституції України, ст. 3 Конвенції про права дитини та посилання на практику ЄСПЛ (справа Bellet v. France) є необґрунтованими, оскільки право дитини на самостійний вибір місця проживання є спеціальним правилом, що виключає судовий спір за позовом батьків після досягнення 14 років.

У своїй практиці ЄСПЛ зазначає про те, що рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (справа «Белле проти Франції» (Bellet v. France)); не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Отже, національним законодавством прямо передбачено право дитини обирати місце проживання з одним з батьків на розсуд дитини. Пріоритет прямо визначений у національному законодавстві.

В даному випадку права ОСОБА_2 як батька не обмежуються.

Отже, ОСОБА_4 має право власного вибору, а батьки мають обов`язок допомагати їй в реалізації такого права, або реалізації звернення щодо можливого перешкоджання її праву вибору проживання з одним з батьків, в разі порушення її прав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено 18.03.2026 року.

Головуючий: Судді: