Справа № 296/2739/26
У Х В А Л А

Іменем України

про повернення позовної заяви

16 березня 2026 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Пилипюк Лілія Миколаївна, розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

09 березня 2026 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява подана представником позивача Поляковим О. В. через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд».

Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 10 березня 2026 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу належало надати докази сплати судового збору та докази надіслання відповідачу засобами поштового зв`язку копії позовної заяви з додатками листом з описом вкладення на адресу: АДРЕСА_1 .

12 березня 2026 року від представника позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» через Електронний суд надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Дослідивши заяву про усунення недоліків позовної заяви та додані до неї документи, приходжу до висновку, що ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» не виконало вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху та не усунуло недоліки позовної заяви.

Установлено, що представник позивача до своєї заяви про усунення недоліків позовної заяви та на підтвердження слати судового збору додав платіжну інструкцію ПАТ КБ «Акордбанк» № 35854 від 04 лютого 2026 року - ту саму, яка вже наявна в матеріалах справи.

В ухвалі про залишення позовної заяви суд уже зазначав, що вищевказана платіжна інструкція не є належним доказом сплати судового збору, оскільки кошти судового збору не зараховані до спеціального фонду державного бюджету. Платіжний документ не знаходить поєднання з відомостями в Державній Казначейській службі, оскільки був використаний позивачем в межах розгляду іншої справи (№ 296/1356/26).

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, позовна заява не містить належних доказів сплати судового збору.

Крім того, позивачем належним чином не виконано вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, відповідно до якої позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 ЦПК України в разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Основною метою використання опису вкладення є одержання відправником офіційних доказів направлення адресату конкретного переліку документів.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху та підтвердження надіслання відповідачу копії позовної заяви з додатками, представником позивача надано копію списку згрупованих поштових відправлень «Укрпошта Стандарт» від 11 березня 2026 року та опис вкладення до поштового відправлення № 008, однак ідентифікувати, які саме документи були надіслані відповідачу не вбачається можливим, оскільки вищевказаний опис вкладення містить лише найменування «позовна заява з додатками». Опис вкладення такий як «Позовна заява з додатками» не може свідчити про належне виконання вимог процесуального закону. Незважаючи на те, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд зазначав правильну адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» повторно надіслало відповідні документи на неправильну адресу.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, то з метою забезпечення виконання завдань цивільного судочинства, позовну заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - вважати неподаною та повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення заяви надіслати особі, яка її подала.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Корольовського районного суду

м. Житомира Лілія ПИЛИПЮК