Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1399/25
Провадження № 2/475/170/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 р.с-ще. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Кащака А.Я., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву представника відповідача ТОВ Меліоратор-Агро Юг Прутяна Олександра Анатолійовича про відвід судді Доманівський районний суд Миколаївської області Кащака Андрія Ярославовича від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛІОРАТОР-АГРО ЮГ» про стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться на розгляді позовна заява ОСОБА_1 , подана представником позивача ОСОБА_2 до ТОВ Меліоратор-Агро Юг про стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди земельної ділянки.

17 березня 2026 року до суду надійшла заява від ОСОБА_3 про відвід судді Кащака А.Я. У цій заяві покликається на ті обставини, що під час судового засідання, яке відбулося 11.03.2026 року, на думку заявника, було допущені процесуальні порушення, оскільки задовольняючи клопотання про залучення співпозивача на стадії вже відкритого провадження, суддя проігнорував відсутність такої процесуальної можливості в ЦПК України. Свідоме ігнорування судом вимог щодо форми позовної заяви та створення непередбачених законом преференцій для сторони позивача є беззаперечним доказом порушення принципу рівності сторін. В порушення вимог ст. 175 ЦПК, суд прийняв «Уточнену позовну заяву» від 13.02.2026 р., яка не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК, оскільки у вступній частині документа («шапці») взагалі не зазначена ОСОБА_4 як позивач, відсутні її реквізити та дані про наявність електронного кабінету. На думку заявника, додатковим доказом упередженості судді є наявність у судовій повістці від 11.03.2026 р. персональних даних (адреси проживання) ОСОБА_4 , які відсутні у будь-яких поданих стороною позивача документах. Вважає, що за наявності підстав для закриття справи, замість виконання обов`язку, встановленого ст. 255 ЦПК, та задоволення клопотання позивача від 07.01.2026р., почав діяти як «процесуальний помічник» позивача та проігнорував письмові заперечення відповідача у яких він наполягав на відсутності в ЦПК механізму «дозалучення» співпозивачів після відкриття провадження. Вважає такі дії суду грубим порушенням вимог щодо рівності сторін та свідчать про особисту зацікавленість судді в тому, щоб справа була розглянута саме з залученням цієї особи, попри професійні помилки її адвоката, що на думку заявника є прямою підставою для відводу згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Суд вважає, що заява про відвід судді задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Доманівського районного суду Миколаївської області, цивільна справа № 475/1399/25 розподілена головуючому судді Кащаку А.Я.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 17.12.2025 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду на підготовче судове засідання.

Згідно ухвали Доманівського районного суду Миколаївської області від 11.03.2026 року, задоволено клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката Новак-Павлової Л.В. про залучення до участі в розгляді справи в якості співпозивача - ОСОБА_4 . Позовну заяву ОСОБА_4 до ТОВ «МЕЛІОРАТОР-АГРО ЮГ» про стягнення заборгованості по орендній платі - залишено без руху, встановлено ОСОБА_4 п`ятиденний строк для усунення недоліків.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до положень ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу, визначений ст. ст. 36, 37 ЦПК України:

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

У разі виникнення заперечень у будь-кого з учасників справи, а також свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів щодо дій головуючого ці заперечення заносяться до протоколу судового засідання і про їх прийняття чи відхилення суд постановляє ухвалу.

Головуючий вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

При цьому, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово виснував, що для задоволення відводу необхідні достатні підстави, а не лише суб`єктивні сумніви однієї зі сторін.

Зокрема, у пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Також у пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (заява N 7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Із поданої заяви про відвід судді вбачається, що вона обґрунтовується виключно незгодою заявника із процесуальними діями головуючого судді при розгляді справи позовного провадження, зокрема залучення за заявою її представника до участі у справі у якості співпозивача - ОСОБА_4 .

З приводу наведеного суд зазначає, що участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) регулюється ст. 50, 51 ЦПК України та судом при вирішенні даного питання в судовому засіданні було з`ясовано думку інших учасників справи та вмотивовано в ухвалі суду від 11.03.2026 року.

При цьому суд зазначає, що змагальність сторін у судовому процесі дозволяє кожній стороні активно захищати свої права та інтереси. Сторони мають можливість представляти свідчення, докази та аргументи на підтримку своєї позиції перед судом. Суд, у свою чергу, має завдання ретельно розглянути всі аргументи та докази від обох сторін, заслухати їх думку і пояснення та прийняти об`єктивне рішення на підставі закону.

Водночас, звертаю увагу, що питання залучення до участі у справі співвідповідача/позивача вирішується судом до закінчення підготовчого провадження, що було дотримано судом, оскільки 11.03.2026 року в підготовчому судовому засіданні розглянуто клопотання про залучення позивача, а розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження.

Стосовно доводів заявника про привілейоване ставлення головуючого судді до сторони позивачів і прихильність до них суд зазначає, що вказане твердження не підтверджується жодними доказами, є особистою думкою заявника і не відповідає дійсності та обставинам справи.

Доводи заявника щодо порушення судом принципу диспозитивності не підтверджені жодними доказами. При цьому, в судовому засіданні судом було з`ясовано позицію представника позивача ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах ОСОБА_4 на підставі ордера адвоката, яка клопотала про залучення до участі у справі ОСОБА_4 як співпозивача у справі. Окрім того, у судовому засіданні 11.03.2026 року, у якому був присутній представник відповідача, представник позивача - ОСОБА_2 пояснила, що даний позов поданий нею через систему «Електронний суд» від імені позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Окрім того, відсутність зазначеної адреси проживання ОСОБА_4 як позивача, що на думку заявника є доказом упередженості судді повністю спростовується матеріалами справи. Оскільки інформація про дані ОСОБА_4 (адреса проживання) містяться в матеріалах справи та судом не здійснювалося позапроцесуального збирання персональних даних відносно ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заявленого відводу, суд дійшов висновку про їх відсутність, оскільки процесуальні дії судді були пов`язані виключно із ходом розгляду справи та ґрунтувалися на вимогах цивільного процесуального законодавства, в тому числі щодо змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. А тому, обставини заявленого відводу є надуманими та такими, що не відповідають дійсності і не свідчать про упередженість судді чи його зацікавленість в результатах розгляду справи.

З наявних матеріалів справи та поданої заяви про відвід слідує, що інші, передбачені ст.ст.36, 37 ЦПК України, підстави для відводу відсутні.

У зв`язку з цим суддя звертає увагу на те, що відвід повинен бути вмотивований з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це слугує підставою для відмови у його задоволенні.

При цьому, для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на його можливу упередженість, зацікавленість чи небезсторонність. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені підстави для відводу зводяться лише до незгоди представника відповідача з процесуальними діями судді Доманівського районного суду Миколаївської області, що не може бути підставою для відводу судді, а відтак, заявлений судді відвід є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Відтак враховуючи, що заява про відвід у даній справі надійшла до суду раніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, яке призначено на 16 квітня 2026 року, суд який розглядає справу дійшов висновку про необґрунтованість відводу, вирішення питання про відвід слід передати іншому судді, який не входить до складу суду, і який визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 38, 39, 40, 258-261 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Кащака Андрія Ярославовича від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛІОРАТОР-АГРО ЮГ» про стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди земельної ділянки визнати необґрунтованою.

Передати матеріали справи до канцелярії суду для вирішення питання про відвід головуючого судді, суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Я. КАЩАК