Справа № 932/6742/23
Провадження № 2/932/385/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі Травкіній В.Р.

за участі

представника позивача - Гайдо О.В.

представника відповідача Смагіна В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2023 року до суду надійшла позовна заява акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач зазначив, з урахуванням заяви виправлення описки в прохальній частині від 03.10.2025 року, що 18.08.2017 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено комплексний договір про надання банківських послуг № 030. Шляхом підписання комплексного договору про надання банківських послуг № 0301 (опитувальник) 14.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до банку з пропозицією (офертою) укласти комплексний договір про надання банківських послуг на умовах, викладених в заяві про відкриття поточного рахунку та надання платіжної кратки та заяві про надання кредиту на умовах, викладених банком в універсальному договорі банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб в АТ «Банк Кредит Дніпро» і Тарифах Банку, розміщених на офіційному сайті Банку. Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 217376,00 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту строком на 72 місяці, з пільговою процентною ставкою 0,01 % річних, базовою процентною ставкою 48 % річних. На виконання вимог ч. 4 ст. 16 Закону України Про споживче кредитування ст. 175 ЦПК України Банком на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором від 18.08.2017 року № 030 в повному обсязі, а відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, в зв`язку з чим станом на 14.06.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 321768,61 грн., яка складається з:

- залишок строкового кредиту 171544,66 грн.;

- залишок нарахованих строкових відсотків - 8290,02 грн.;

- залишок простроченого кредиту - 45830,23 грн.;

- залишок прострочених відсотків - 96103,70 грн.

Ухвалою суду від 01.08.2023 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідач у заяві про надання кредиту відповідач просив надати кредит у розмірі 33000,00 грн. Повідомлень щодо прийняття пропозиції від Банку та встановлення кредитного ліміту ОСОБА_1 не отримував. Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить відомості про наявність у відповідача заборгованості за договором № 0301 від 18.08.2017 року, тоді як договір та пропозиція складались 14.08.2017 року. Надані позивачем докази, що містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого кредитного ліміту та розмір й обгрунтування заборгованості перед банком за договором від 18.08.2017 року.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначені доводи аналогічні викладеним у позові. Також вказано, що відповідач користувався коштами, тому позов є обгрунтованим. Щодо ненадання підтвердження встановлення кредитного ліміту та задоволення заяви відповідача про відкриття рахунку, вказує, що такі докази наявні в матеріалах справи.

Представник позивача у судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, зазначила, що матеріалами справи підтверджуєтся укладання кредитного договору саме 18.08.2017 року. Припустила, що кредитний договір вважається укладеним саме 18.08.2017 року, оскільки з цього часу відповідач почав користуватись кредитними коштами. Також зазначила, що виписками по рахункам підтверджується часткове погашення заборгованості, що свідчить про обізнаність відповідача про надання кредиту. Заперечила, що заборгованість у розмірі 321768,61 грн. пов`язана з іншими кредитними договорами, оскільки надані виписки підтверджують заборгованість саме за спірним кредитним договором.

Представник відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Додатково зазначив, що відповідач заперечує отримання кредитних коштів та їх використання, ним не отримувались платіжні картки. Підписи в частині наданих позивачем доказів, зокрема: видаткових позабалансових ордерах, корінці анкети-заяви на видачу пластикової картки, розписці про отримання картки, опитувальнику клієнта фізичної особи від 24.10.2017 року, корінці анкети-заяви на видачу пластикової картки та талоні для каси про списання бланку, не відповідають підпису відповідача в інших документах, оскільки ним не підписувались. Надані виписки по рахункам містять платежі з цільовим призначенням - погашення заборгованості за іншими кредитними договорами, що ставить під сумнів, що виписка зроблена лише за спірним кредитним договором.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, банк зазначив, що між сторонами 18.08.2017 року було укладено кредитний договір № 0301, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі 217376,00 грн. строком на 72 місяці, з пільговою процентною ставкою 0,01 % річних, базовою процентною ставкою 48 % річних.

Проте до матеріалів справи на підтвердження позовних вимог додано комплексний договір про надання банківських послуг № 0301-КР (опитувальник) від 14.08.2017 року.

Також на підтвердження позовних вимог позивачем надано запит на отримання кредиту від 17.08.2017 року у сумі 33000,00 грн. та опитувальник клієнта - фізичної особи від 24.10.2017 року.

Згідно п. 14 розділу 11 комплексного договору № 0301-КР від 14.08.2017 року, клієнт підтверджує, що отримав картку Visa Gold кредитна PW терміном дії до 31.08.2022 року, а також логін та пароль для доступу Free Bank.

Відповідно до п. 15 розділу 11 комплексного договору № 0301-КР від 14.08.2017 року, клієнт підтверджує укладення Комплексного договору про надання банківських послуг 0301-КР від 14.08.2017 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на зазначених в ньому умовах.

Згідно розділу 9 комплексного договору № 0301-КР від 14.08.2017 року договір в частині надання кредиту є укладеним в дату отримання повідомлення від Банку, про встановлення ліміту кредиту, право на отримання кредиту з`являється після отримання відповідного повідомлення Банку про встановлення ліміту кредиту.

Таким чином судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача в зв`язку з отриманням банківських послуг 14.08.2017 року та підписав Комплексний договір про надання банківських послуг № 0301-КР, 17.08.2017 року звернувся до позивача із запитом на отримання кредиту у сумі 33000,00 грн., і позивачем не надано будь-яких доказів укладення з відповідачем 18.08.2017 року кредитного договору № 030.

Також, позивачем не надається будь-яких доказів направлення відповідачу повідомлення від Банку про встановлення ліміту кредиту, а отже, не підтверджено, що кредитні відносини між сторонами виникли 18.08.2017 року.

При цьому згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 18.08.2017 року № 0301 першою датою отримання кредитних коштів є 19.08.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивачем не надається будь-яких доказів того, що договірні відносини між сторонами виникли 17.08.2017 року.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 2 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відповідно до ст.ст. 77-78 ЦПК України суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вже зазначалось вище, позивач в поданій позовній заяві не навів обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення заборгованості та не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт укладання кредитного договору між ним та відповідачем 18.08.2017 року.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту укладення з відповідачем 18.08.2017 року кредитного договору № 030.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору з відповідача не стягуються та покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 89, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол