Справа № 2-2030/11
Провадження 4-с-6/26
ухвала

Іменем України

12 березня 2026 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченко М.В.

при секретарі Ільїній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування обтяжень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4962755, зареєстрований 13 березня 2014 року, індексний номер: 11591624, державний реєстратор: Козлов Юрій Вікторович, Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області; накладений на підставі постанови,38694337, 05 липня 2013; видавник: ВДВС Обухівського МРУЮ; об`єкт обтяження: все майно ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 країна громадянства: Україна. Обґрунтовуючи скаргу посилається на те, що внаслідок неправомірних дій державного виконавця в межах виконавчого провадження вона позбавлена можливості вільно користуватися, володіти та розпоряджатися свої майном, у зв`язку з чим вимушена з вернутися до суду з даною каргою, оскільки станом на час звернення до суду з даною скаргою будь-які борги в неї відсутні, виконавче провадження закрито, інших відкритих виконавчих проваджень щодо нього не має, а тому відсутні правові підстави існування арешту майна.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Скаржниця подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі. Вимоги скарги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в скарзі.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подали.

Перевіривши та дослідивши матеріали, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено наступні обставини.

На початку березня 2026 року бажаючи впорядкувати документи на своє нерухоме майно скаржниця ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса, яка повідомила, що на її майно накладено арешт.

На підставі даної інформації ОСОБА_1 звернулася до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області, із заявою про зняття арешту.

Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області своїм листом № 26868 від 06 березня 2026 року повідомив, що було накладено обтяження на нерухоме майно скаржниці, але на даний час, в зв`язку з знищенням архівних справ вони не мають можливості скасувати арешт та роз`яснили їй право звернення до суду.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Таким, чином внаслідок неправомірних дій Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області скаржниця ОСОБА_1 не має можливості розпоряджатися своєю власністю, що є порушенням її конституційного права на володіння, розпорядження та користування майно у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даною скаргою.

Відповідно до ч.1,2 ст. 56 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

П.7 ч.4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, що відповідає фактичним обставинам, але ігнорується відповідачем.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у ц/с. №201/10329/16-ц та діючої Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, визначений порядок оскарження дій державного виконавця та порядок звернення із скаргою до суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1,2 ст.56 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

П.7 ч.4 ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження"визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, що відповідає фактичним обставинам, але ігнорується відповідачем.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у ц/с. №201/10329/16-ц та діючої Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, визначений порядок оскарження дій державного виконавця та порядок звернення із скаргою до суду.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи ( крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду.

З відповіді Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області наданої на адресу суду за вх. № 7592/26 від 12.03.2026 року вбачається, що 09.09.2014 року державним виконавцем на підставі п. 8 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення суду, в межах виконання якого було накладено на арешт на майно ОСОБА_1 .

Отже, викладеним підтверджується, що станом на час звернення до суду з даною скаргою відсутні будь-які виконавчі провадження щодо стягнення коштів з мельник катерини Андріївни, а відтак відсутні і правові підстави для існування арештів на майно, що їй належить, однак арешти до цього часу є чинними та не припинені, що підтверджується матеріалами справи.

Частиною 1 статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Пунктом «а» частини 1 статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Аналогічна норма вказана у частині 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Скаржниця намагалася врегулювати спір в позасудовому порядку шляхом звернення до Обухівського відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, проте вони не дали бажаних результатів, оскільки з відповіді вбачається, що відсутні підстави для вчинення виконавцем таких дій, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з даною скаргою.

З положень ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд

визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність та справедливість, неупередженість та об`єктивність.

З прецедентної практики ЄСПЛ вбачається, що словосполучення «згідно із законом» по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду справи суд може визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже суд вважає, що враховуючи вищевказані обставини, такий спосіб захисту буде достатнім і обґрунтованим, тому скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 447 - 452 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4962755, зареєстрований 13 березня 2014 року, індексний номер: 11591624, державний реєстратор: Козлов Юрій Вікторович, Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області; накладений на підставі постанови,38694337, 05 липня 2013; видавник: ВДВС Обухівського МРУЮ; об`єкт обтяження: все майно ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 країна громадянства: Україна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя М.В.Кравченко