Провадження № 2/161/111/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Смоковича М.В.,

при секретарі судового засідання - Хилько О.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2025 року позивач, ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 31.07.2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 від спільного шлюбу у сторін народилась донька, ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 від спільного шлюбу у сторін народилась друга донька, ОСОБА_6 25.08.2021 року шлюб, укладений між нею та відповідачем було розірвано. У зв?язку з тим, що відповідач припинив належним чином добровільно виконувати свої батьківські обов?язки по утриманню дітей, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/9722/21 від 30.07.2021 року було зобов?язано ОСОБА_4 сплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 2000,00 грн. на кожну до досягнення повноліття дітьми. Крім цього, ОСОБА_5 у вересні 2022 року вступила до навчального закладу і відтоді є студенткою Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж технологій бізнесу та права Волинського національного університету імені Лесі Українки", навчається на денній контрактній формі навчання. Термін навчання почався з 01.09.2022 року, а планована дата випуску - 30.06.2026 року. 3 огляду на те, що відповідач відмовився в добровільному порядку оплачувати половину витрат на навчання доньки, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/16543/24 від 25 квітня 2025 року було стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 в розмірі 22255,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 досягла повноліття, у зв?язку з чим рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/9722/21 від 30.07.2021 року в частині сплати на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_5 виконано. Крім цього, не підлягають також стягненню після настання повноліття і додаткові витрати на навчання, що, однак, не звільняє відповідача ОСОБА_4 від обов?язку сплачувати аліменти у зв?язку з продовженням навчання спільної з позивачкою доньки до досягнення нею 23 років. В добровільному порядку відповідач вказаний обов?язок не виконує, а для позивача одноособово він є непосильним, оскільки остання є особою з інвалідністю з групи з діагнозом «цукровий діабет», час від часу потребує підтримуючої терапії, прийому медикаментів, а також має батька з інвалідністю 2 групи, якому також намагається час від часу допомагати.

На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в сумі 3500,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову і до закінчення навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років.

Ухваою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 липня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі.

Відповідно ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками, та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі.

28 липня 2025 року на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов відзив, ОСОБА_4 , в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви, оскільки на його утриманні перебуває мати, яка є інвалідом 2 групи, дружина, яка знаходиться в декрутній відпустці та він має боргові зобов`язання. Також зазначає, що ним ще не виплачені присуджені судом додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 в розмірі 22255,00 грн.

17.02.2026 року від відповідача, ОСОБА_4 , до суду надійшла заява про часткове визнання позовних вимог, а саме останній зазначає, що може сплачувати аліменти на старшу доньку, ОСОБА_5 , у розмірі 2000,00 грн. щомісяця.

В судовому засідання представник позивача, ОСОБА_1 , просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, ОСОБА_2 , в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя та просив позовні вимоги задовольнити частково, стягувати аліменти з відповідача у розмірі 2000,00 грн. щомісячно.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

31.07.2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується витягом актового запису №905 від 31.07.2005 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька, ОСОБА_5 , що підтвнерджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась друга донька, ОСОБА_6 , що було встановлено в рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.04.2025 року, винесеному у справі № 161/16543/25 та не заперечується сторонами у справі.

25.08.2021 року шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано, що не заперечуються сторонами.

Відповідно до довідки № 05-25/419 від 19 травня 2025 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є студенткою Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж технологій, бізнесу та права Волинського національного університету імені Лесі Українки», денної форми навчання. Спеціалізація правознавство. Дата вступу на навчання 01.09.2022 року, дата закінчення навчання 30.06.2026 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 у відповідача народився син, ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки про доходи № 422925 від 14.11.2025 року, позивач, ОСОБА_3 , у період з 01.01.2025 року по 31.10.2025 року отримала доходу у вигляді пенсії в загальному розмірі 32544,00 грн.

Згідно відповіді на запит щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахування (перерахування) податку та військового збору за період з 01.12.2022 року по 31.10.2025 року, ОСОБА_3 отримала доходу на загальну суму 89944,91 грн.

Відповідач, ОСОБА_4 , має постійний, стабільний дохід, що підтверджується витребуваною судом, за клопотання сторони позивача, відповіддю на запит щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахування (перерахування) податку та військового збору за період з 01.01.2025 року по 01.01.2026 року.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У зв`язку з викладеним, суд вважає встановленим той факт, що повнолітня донька відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , продовжує навчання, не має самостійного заробітку та будь-якого доходу, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що остання потребує матеріальної допомоги на навчання. Відповідач є здоровою, працездатною особою, спроможний надавати таку матеріальну допомогу (доказів протилежного суду не надано).

Судом не приймається до уваги твердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір, ОСОБА_10 , так як належних та допустимих доказів, на підтвердження цього, суду надано не було. Сам факт того, що матір відповідача є інвалідом третьої групи, не підтверджує факту її перебування на утриманні відповідача.

Також, з тих самих підстав, і не приймаються до уваги твердження позивача, про перебування на її утриманні батька, ОСОБА_11 .

Суд також не приймає до уваги твердження відповідача про те, що він не може надавати допомогу доньці, так як має боргові зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк», так як, проаналізувавши доходи позивача, суд приходить до висновку, що факт наявності боргових зобов`язань у відповідача підтверджує лише неспроможність останнього раціонально використовувати отримані ним доходи, але аж ніяк не підтверджує неспроможність останнього надавати допомогу доньці, яка продовжує навчання, в тому числі у розмірі, який зазначається позивачем.

Суд не бере до уваги твердження відповідача, що на його утриманні знаходиться дружина, яка перебуває у декретній відпустці, так як жодних доказів, які б це підтверджували, суду не надано. Сам по собі факт народження дитини, без інших доказів, не підтверджує перебування дружини відповідача на його утриманні.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів таких осіб, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для реалізації їх права на вищу освіту, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними не більш як двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При вирішенні справи суд бере до уваги ту обставину, що обов`язок по утриманню дитини, в тому числі й повнолітньої, покладається на обох батьків у повній мірі.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що розмір заявлених до стягнення аліментів має розумно співвідноситися з мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України), стягнення аліментів з відповідача в розмірі 3500,00 грн., відповідатиме принципам розумності та справедливості, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що позовну заяву подано до суду 02.07.2025 року, позовні вимоги підлягають до задоволення в сумі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.07.2025 року та до закінчення навчання, чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку, - у зв`язку із тим, яка із зазначених обставин настане першою.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - судовий збір в сумі 1 211,20 грн. слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2-5, 11-13, 141, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 199, 200, 201 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 02.07.2025 року та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в дохід держави в сумі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складений 23.03.2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області М.В. Смокович