Провадження № 2/127/5510/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючої судді Антонюка В. В.,

за участі: секретаря судового засідання Карпенка А. В., представника позивача Головчука В. А. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Драчук Т. М. ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду м. Вінниця заяву представника позивача - адвоката Довженка Олександра Дмитровича про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Хмільницької міської ради, Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інна Анатоліївна, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Хмільницької міської ради, Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А., про позбавлення батьківських прав.

23.03.2026 року представник позивача - адвокат Довженко О. Д., подав до суду заяву про відвід судді Антонюка В. В., яку він мотивував тим, що у нього є сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при винесенні рішення по даній справі.

Позивачка - ОСОБА_4 , в підготовче засідання не з`явилась, про причини неявки до суду не повідомила.

Представник позивачки - адвокат Головчук В. А., у підготовчому засіданні підтримав заяву про відвід головуючого у справі та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , та його представник - адвокат Драчук Т. М., заперечили щодо задоволення даної заяви.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Хмільницької міської ради, в підготовче засідання не з`явилась.

Третя особа Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А., у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід; якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За змістом ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Вислухавши позицію представника позивачки, відповідача та його представника, ознайомившись із заявою про відвід судді та матеріалами цивільної справи, суд зважає на те, що однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, головною метою якого є відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є обґрунтовані сумніви.

Статтею 2 ЦПК України визначено, як мету цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, що відповідає засадам «Права на справедливий судовий розгляд», які закріплені в ст..6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року.

«Правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення Європейського суду з прав людини у справі « Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні викликати у громадськості у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland).

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Проте, при розгляді даної справи жодної з перелічених у ч. 1 ст. 36 ЦПК України обставин, судом не встановлено.

З аналізу заяви про відвід вбачається, що представник позивачки не стільки вказує на упередженість чи необ`єктивність судді під час розгляду вказаної цивільної справи, скільки на невпевненість у постановленні рішення на користь позивачки, що і зумовило внесення на розгляд суду клопотання про відвід головуючого по справі.

Разом з тим, заява про відвід головуючого судді розглядається як тиск на суддю, який приймає передбачені законом міри для швидкого, повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Однак, не зважаючи на те, що факти наведені в заяві не є обґрунтованими та не відповідають дійсності (не свідчать про будь-яку побічну чи пряму зацікавленість головуючого по справі у результатах її розгляду), проте з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя та на розгляд її справи поза будь-яким сумнівом для позивачки, щодо об`єктивності та неупередженості складу суду, та враховуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477, відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та практику Європейського Суду як джерело права, суд зважає на положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини (зокрема, Рішення у справі Delcourt v. Belgium від 17 січня 1970 року № 2689/65, Рішення у справіTocono and Profesorii Prometeisti v. Moldova від 26 червня 2007 року № 32263/03, а також Рішення у справі De Cubber v. Belgium від 26.10.1984 року, згідно якого правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (п. 26)).

Право сторін на справедливий суд закріплений у нормах міжнародного права, зокрема, у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що з метою попередження в подальшому безпідставних заяв та скарг на необ`єктивність та упередженість головуючого в розгляді даної справи, що призводить до затягування судового розгляду справи, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини, які викладені в його рішеннях у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ), з приводу недовіри суду, вважає за доцільне задовольнити заяву про відвід головуючого, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку встановленому ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладено, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 33, 36, 40, 41, 258-259, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Довженка Олександра Дмитровича про відвід судді Антонюка В. В. від розгляду цивільної справи №127/25551/25 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Хмільницької міської ради, Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інна Анатоліївна, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Цивільну справу №127/25551/25 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Хмільницької міської ради, Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інна Анатоліївна, про позбавлення батьківських прав передати до канцелярії Вінницького міського суду Вінницької області для визначення іншого судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 23.03.2026 року.

Суддя: