ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м.Суми

Справа №583/5568/24

Номер провадження 22-ц/816/98/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Сидоренко А. П.

розглянув у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2025 року у складі судді Плотникової Н.Б., постановленого у м. Охтирка Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані дні відпустки та середнього заробітку за весь час затримки виплати компенсації за невикористані дні відпустки,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив, стягнути з ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на свою користь: середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 липня 2024 року по 07 жовтня 2024 року в розмірі 70955 грн 28 коп. з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів; недоплачену компенсацію за невикористані дні відпустки в розмірі 21762 грн 26 коп. з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів; середній заробіток за весь час затримки виплати компенсації за невикористані дні відпустки, починаючи з 09 серпня 2024 року по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців, розмір якого розрахувати з урахуванням Порядку №100 та суми доходу позивача за останні два місяці роботи (травень, червень 2024 р.), з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів.

Свої вимоги мотивував тим, що з 05 вересня 2022 року він перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ». 09 липня 2024 року він прийняв рішення про переїзд в іншу місцевість та направив на електронну пошту ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» заяву про звільнення, в якій просив: звільнити його у строк до 12 липня 2024 року у зв`язку з переїздом на нове місце проживання на підставі ст. 38 КЗпП України; не пізніше 13 липня 2024 року надіслати належним чином завірену копію наказу про звільнення та трудову книжку з відповідним записом про звільнення на поштову адресу: 03049 м. Київ, а/с 16; провести остаточні розрахунки на підставі та у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України. Крім того, 11 липня 2024 року заява про звільнення додатково була направлена поштовим засобом зв`язку на адресу реєстрації відповідача. У зв`язку з відсутністю інформації щодо прийнятого рішення про звільнення представником позивача направлялося 4 адвокатських запити (15 липня 2024 року, 23 липня 2024 року, 14 серпня 2024 року та 01 вересня 2024 року) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення. 07 жовтня 2024 року на поштову адресу представника ОСОБА_1 надійшов лист від 09 вересня 2024 року №12 з копією наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 , копією наказу про звільнення ОСОБА_1 , довідкою про доходи від 12 вересня 2024 року, трудовою книжкою ОСОБА_1 . Таким чином, позивачу лише 07 жовтня 2024 року стало відомо, що наказом від 09 вересня 2024 року №160/20 його звільнено з роботи 09 серпня 2024 року на підставі ст. 38 КЗпП України. У зв`язку з цим, він вважає свої права порушеними, оскільки він перебував у вимушеному прогулі та не міг влаштуватися на іншу роботу через відсутність інформації щодо звільнення, адже до 07 жовтня 2024 року відповідач не ознайомив його з наказом про звільнення та не повернув трудову книжку. За таких обставин він має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 липня 2024 року (дата звільнення, про яку вказував позивач у заяві про звільнення) по 07 жовтня 2024 рок (дата фактичного отримання представником позивача наказу про звільнення та трудової книжки). Крім того, проведений відповідачем розрахунок компенсації за невикористані дні відпустки вважає неповним. З урахуванням довідки про доходи позивача компенсація за невикористані дні відпустки складає 49848 грн 37 коп. Оскільки відповідач 19 серпня 2024 року сплатив позивачу компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 28086 грн 11 коп., з відповідача на користь позивача слід стягнути 21762 грн 26 коп. Крім цього, він (позивач) має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки виплати компенсації за невикористані дні відпустки, починаючи з 09 серпня 2024 року по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців, розмір якого розраховується з урахуванням Порядку №100 та суми доходу позивача за останні два місяці роботи.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, обумовленого затримкою видачі копії наказу про звільнення в сумі 28177 грн 68 коп. Розрахунок проведено без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Відмовлено в решті позовних вимог.

Стягнуто з ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Будучи незгодним із судовим рішення в частині задоволення позовних вимог, ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення з товариства та користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обумовленого затримкою видачі копії наказу про звільнення в сумі 28177 грн 68 коп. скасувати.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 липня 2024 року до 07 жовтня 2024 року, адже з позовом про поновлення на роботі або зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_1 не звертався.

Вказує на те, що 19 серпня 2024 року позивач отримав всі належні йому виплати при звільненні. Також, заявник апеляційної скарги навів правові позиції Верховного Суду щодо зменшення суми відшкодування, визначеного, виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивачем, в установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2025 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом від 02 вересня 2022 року №171/7 за підписом директора ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» ОСОБА_1 прийнято учнем гірника бригади 3 дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад з 05 вересня 2022 року (а.с. 26).

Відповідно до наказу від 16 січня 2023 року №12/11 за підписом директора ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» ОСОБА_1, учня гірника на допоміжних роботах в шахтах бригади 2 дільниці підготовчих робіт №6 з 16.01.2023 р. переведено гірником на допоміжних роботах в шахтах 3 розряду бригади 2 дільниці підготовчих робіт №6 (а.с. 52, на звороті).

09 липня 2024 року ОСОБА_1 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 була направлена заява на звільнення, в якій він просив: звільнити його з посади гірника на допоміжних роботах в шахтах у строк до 12 липня 2024 року у зв`язку з переїздом на нове місце проживання (іншу місцевість) на підставі ст. 38 КЗпП України; не пізніше 13 липня 2024 року надіслати належним чином засвідчену копію наказу (розпорядження) про звільнення та трудову книжку з відповідним записом про звільнення на поштову адресу: 03049, м. Київ, а/с/16; провести з ним остаточні розрахунки на підставі та у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України (а.с. 9-11).

Також вищезазначена заява на звільнення 11 липня 2024 року була направлена позивачем поштою цінним листом на адресу ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», яка була отримана відповідачем 26 липня 2024 року (а.с. 12-13).

Наказом директора Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Терновське» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» від 09 серпня 2024 року №160/20 ОСОБА_1 , гірника на допоміжних роботах в шахтах 3 розряду дільниці підготовчих робіт №3 звільнено 09 серпня 2024 року за власним бажанням, у зв`язку з переїздом на нове місце проживання, ст. 38 КЗпП України. Наказано здійснити остаточний розрахунок, виплатити компенсацію за невикористані дні відпустки, що становить 48 днів, з них: щорічна основна відпустка 22 дні за період роботи з 05 вересня 2023 року по 18 липня 2024 року; щорічна додаткова відпустка 4 дні за період роботи з 05 вересня 2022 року по 04 вересня 2023 року, 22 дні з 05 вересня 2023 року по 18 липня 2024 року (а.с. 28).

Згідно з довідкою ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» та розрахунковим листом за серпень 2024 року сума, яка належить до виплати ОСОБА_1 , в день звільнення складає 28086 грн 11 коп., де: компенсація за невикористані 48 календарних днів відпустки 38931 грн 60 коп.; утримання надлишково сплаченої компенсації оренди житла - 1887 грн 10 коп.; відрахування податків - 7223 грн 68 коп.; 1734 грн 71 коп. утримано аліментів (а.с. 58, на звороті).

З реєстру на зарахування грошових коштів на картковий рахунок АТ «ПУМБ» за серпень 2024 р. вбачається, що розрахунок з позивачем при його звільненні був проведений 19 серпня 2024 року.

12 вересня 2024 року відповідачем поштою були надіслані позивачу копія наказу про звільнення ОСОБА_1 від 09 серпня 2024 року №160/20, довідка про доходи ОСОБА_1 за останній рік, трудова книжка ОСОБА_2 та копія трудового договору ОСОБА_1 , які були отримані позивачем 04 жовтня 2024 року, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» з описом вкладення до цінного листа від 12 вересня 2024 року, перевіркою статусу відстеження (а.с. 60).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 21 листопада 2023 року відповідачем виплачена грошова компенсація за невикористані 15 днів щорічної відпустки згідно з наказом від 30 листопада 2023 року №240/9 (а.с. 53).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 23 січня 2024 року останньому наказом від 31 січня 2024 року №23/30 була надана щорічна відпустка у кількості 28 днів з 01 лютого 2024 року (а.с. 55).

З графіку виходів дільниця ПР-3 ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» за липень вбачається, що ОСОБА_1 з 01 липня 2024 року був відсутній на роботі (а.с. 57).

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не надано жодних належних, допустимих, достовірних доказів, які б підтверджували відсутність вини роботодавця щодо невидачі позивачу копії наказу про звільнення та трудової книжки в день звільнення, тому наявні правові підстави для стягнення на користь позивача середнього заробітку за затримку видачі йому копії наказу про звільнення та трудової книжки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

У постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 569/6979/20 (провадження № 61-429св21) зазначено: «Частиною п`ятою статті 235 КЗпП України визначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. За змістом зазначеної норми закону середній заробіток у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки виплачується працівникові, якщо така затримка призвела до вимушеного прогулу працівника, тобто затримка видачі трудової книжки перешкодила його працевлаштуванню. Отже, для застосування цієї норми права необхідна наявність таких умов: затримка видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки».

У справі, що переглядається встановлено, позивача звільнено за власним бажанням, у зв`язку з переїздом на нове місце проживання (ст. 38 КЗпП України). Однак, з наказом позивача не було ознайомлено, доказів надсилання йому копії наказу про звільнення після видачі цього відповідачем надано не було.

Позивачем вживалися заходи з отримання інформації з приводу прийнятого відповідачем рішення за поданою ним заявою про звільнення, адвокатом Чубенком М.С. надсилалися ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» 15 липня 2024 року, 23 липня 2024 року, 14 серпня 2024 року 01 вересня 2024 року адвокатські запити, які були отримані відповідачем. 12 вересня 2024 року на черговий адвокатський запит, відповідачем було надіслано позивачу копію наказу про звільнення від 09 серпня 2024 року та трудову книжку.

Отже, позивач протягом тривалого періоду часу не був обізнаним з прийнятим відповідачем рішенням за поданою ним заявою про звільнення, у зв`язку з чим був позбавлений можливості працевлаштуватися.

Таким чином, зважаючи на те, що затримка видачі копії наказу про звільнення, а також трудової книжки відбулася з вини відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу про звільнення за період з 09 серпня 2024 року до 12 вересня 2024 року.

Доводи відповідача про те, що виплата працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу передбачена лише у випадку поновлення на роботі та зміни формулювання причин звільнення, суперечать положенням ст. 235 КЗпП України.

Наведений судом першої інстанції розрахунок розміру середнього заробітку у відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення присудженого до стягнення розміру середнього заробітку, адже такий розмір не є завищеним, і відповідає принципам справедливості та співмірності.

Отже, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

А. П. Сидоренко