Провадження № 2-о/643/80/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Пасічника О.М.,

за участю секретаря судового засідання Онди В.В.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини,

встановив :

19.11.2025 заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обгрунтована тим, що заявник є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова, від 30.04.2025 р. номер справи 643/6740/24, визначено місце проживання дитини разом з батьком.

Після ухвалення вказаного рішення дитина фактично постійно проживає із заявником за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на його повному утриманні та вихованні. Мати дитини, ОСОБА_2 , участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не бере, витрати на харчування, одяг, лікування, навчання та розвиток дитини не несе.

Між заявником та матір`ю дитини укладено нотаріально посвідчений договір про самостійне виховання та утримання дитини, яким передбачено, що дитина проживає зі заявником, а мати не заперечує проти цього.

З метою підтвердження перед державними органами та установами факту того, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину, просить встановити цей юридичний факт.

Ухвалою Салтівського районного суду від 24.11.2025 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини,- залишино без руху.

02.12.2025 від заявника до канцелярії суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Салтівського районного суду від 08.12.2025 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини,- залишино без руху.

11.12.2025 від заявника до канцелярії суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Салтівського районного суду від 15.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини.

22.01.2026 від представника заінтересованої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Сахно Є.В. через систему «Електронний суд» до суду надійшло пояснення згідно якого зазначає, що встановлення факту самостійного виховання дитини не входить до переліку питання де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, просить провести розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування у відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Рішення по справі просить прийняти на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву, просив задовольнити.

Заінтересована особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради не направила свого представника в судове засідання, хоча були повідомлені належним чином про місце і час розгляду справи. Подали письмову заяву про розгляд справи без їх участі.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про місце і час розгляду справи.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, дійшов такого.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Статтею51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 121 Сімейного кодексу України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини.

З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, то питання, заявлене у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2024 року справа № 551/812/23 зазначено, що: «задовольняючи вимоги заяви, суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки доведення факту утримання падчерки вітчимом пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких біологічний батько дитини не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини та безумовно впливає на права і інтереси самої дитини. Такий факт утримання дитини не біологічним батьком, а вітчимом не може встановлюватись у безспірному порядку, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Таким чином, за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі батька дитини у її матеріальному забезпеченні/утриманні, а отже, питання, заявлене у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій батька дитини та може вирішуватись у межах спору про право за загальним правилом у позовному провадженні».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт, факт самостійного виховання та перебування на його утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Метою встановлення факту заявник зазначає необхідність підтвердження перед державними органами та установами факту того, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 30.04.2025 шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 23.04.2015 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №256, - розірвано.

08.10.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні.

Згідно умов договору Батько зобов`язується повністю матеріально забезпечувати, самостійно виховувати та утримувати малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а мати зобов`язується повністю матеріально забезпечувати, самостійно виховувати та утримувати малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З метою уникнення морального травмування дітей батьки зобов`язані не залучати до участі у їх вихованні сторонніх осіб, що не є членами сім`ї та близькими родичами.

Сторони домовились не перешкоджати один одному та дітям виїжджати за межі території України, тобто батько/мати зобов`язані надавати дозвіл та/або інші документи, передбачені вимогам чинного законодавства України, для виїзду дітей за кордон.

Батьки зобов`язуються інформувати один одного про місце перебування та знаходження дітей, засоби зв`язку з ними та будь-які інші обставини, що мають суттєве значення для належного виконання своїх зобов`язань.

Батьки мають право обирати форми і методи виховання дітей, які не порушують та не обмежують права дітей.

Батько з дочкою, а мати з сином має право проводити один тиждень під час зимових канікул та один місяць під час літніх канікул. Сторони завчасно, не пізніше ніж за два місяці до початку відповідних канікул, повинні узгодити час та місце відпочинку батька з дочкою, а мати з сином.

Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.10.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , 25.05.2020 фактично проживають у АДРЕСА_2 .

Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.07.2025 та 06.11.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично проживають у АДРЕСА_1 .

Згідно наданих пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1 бере участь у вихованні доньки ОСОБА_4 та допомагає фінансово, разом з тим ОСОБА_2 не бере участі у вихованні та утриманні сина ОСОБА_3 .

Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них.

Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за заявником певного соціально-правового статусу - батька, який утримує дитину.

Факт проживання, виховання та утримання дитини вже був зафіксований у нотаріально посвідченому договорі між батьками. Такий договір укладено на підставі норм Сімейного кодексу України, які дозволяють батькам за взаємною згодою визначати місце проживання дитини та порядок реалізації батьківських прав.

Отже, повторне встановлення цих самих обставин судом означало б дублювання вже встановленого факту, що прямо суперечить частині другій статті 315 ЦПК України.

Укладений між батьками договір підтверджує виконання обов`язків обома батьками, а не виключне чи одноосібне виховання дітей одним із них.

Щодо підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод.

З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, то питання, заявлене ОСОБА_1 у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 294, 260, 261, 315, 353 ЦПК України,

ухвалив :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини залишити без розгляду.

Заінтересованим особам роз`яснюється, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Суддя Пасічник О.М.