Справа № 130/137/26
Провадження № 22-ц/801/771/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 рокуСправа № 130/137/26м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Рибчинського В.П., Оніщука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ходакової М.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 130/137/26 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 24.03.2025,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.01.2026, постановлену у складі судді Порощук П.П. в приміщенні суду в м. Жмеринка, -

в с т а н о в и в :

21.01.2026 ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» (далі - ТОВ «Енера Вінниця») про виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 24.03.2025.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.01.2026 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЕнераВінниця» про виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 24.03.2025, оскільки його заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу (вх № 1456/26-вх від 5.02.2026), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Барського або Тиврівського районного суду Вінницької області.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а рішення суду позивачем не ставляться під сумнів. У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369цього Кодексу.

У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 371 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.06.2020 у справі № 333/6816/17 звернула увагу на те, що приписи «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (аналогічні висновки ВП ВС викладені, зокрема, у постановах від 13.06.2018 у справі № 454/143/17-ц (пункт 59), від 28.04.2020 у справі № 607/15692/19 (пункт 45)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданню цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим. Такі позови не підлягають судовому розгляду. У відкритті провадження за ними слід відмовляти на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, а у разі, якщо провадження було відкрите, закривати його на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України) (пункт 30, 31, 41, 42).

Установлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив : (1) визнати, що у постанові апеляційного суду на 4-й сторінці зазначено, що позивачем неналежно обґрунтовано порушення своїх прав та невідповідності обраного способу захисту, яке приводить до їх відновлення; (2) визнати, що згідно рішень Жмеринського суду № 130/2553/19, № 130/893/20 та інших рішень за 2019-2025 роки між сторонами укладено договір постачання електроенергії, в якому зазначено: договір набрав чинності з дня отримання споживачем заяви-приєднання, а умови цього договору починають виконуватися з дати зазначеної споживачем в заяві-приєднанні; (3) визнати, що договір від 1.01.2019 набрав чинності з дати направлення споживачу заяви-приєднання згідно відповіді відповідача від 6.07.2022, а його умови почали виконуватись з 13.08.2022; (4) визнати, що згідно висновка офіса Президента України - для ухвалення судом правосудного рішення сторони повинні надавати хабар суддям; (5) стягнути з ТОВ «Енера Вінниця» 100000 грн моральної шкоди на його користь; (5) зобов`язати ТОВ «Енера Вінниця» на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодувати йому моральну та матеріальну шкоду та підключити йому електропостачання.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції, правомірно зазначив, що поданий ОСОБА_1 позов спрямований на створення штучних підстав для перегляду судових рішень, які набрали законної сили, відтак у відкритті провадження за цим позовом слід відмовити, оскільки спірні правовідносини не є цивільними. Такі відносини виникли з приводу переоцінки доказів, які були предметом розгляду в інших справах, розглянутій в порядку цивільного судочинства № 130/2553/19, № 130/893/20. Тому розгляд заявлених вимог як позовних не може відбуватися за правилами жодного виду судочинства. Доводити існування чи відсутність існування договірних відносин з приводу споживання електроенергії та умови такого споживання, ОСОБА_1 мав у вказаних цивільних справах на відповідній стадії процесу, а не заявляючи окремий позов після того, як рішення у зазначених справах набрало законної сили після їх перегляду у апеляційному порядку.

Відсутність у позивача юридичної можливості спростувати фактичні обставини справи поза межами процесу, де ці питання були розглянуті, є легітимним обмеженням, покликаним забезпечити юридичну визначеність у застосуванні норм процесуального права. Таке обмеження не шкодить суті права на доступ до суду та є пропорційним означеній меті. Остання досягається гарантуванням того, що ці питання мав вирішити суд у цивільному провадженні по справах № 130/2553/19, № 130/893/20, № 130/1858/21, № 130/2166/21, № 130/2539/21, № 130/3245/23, № 130/3412/23, № 130/1613/24, № 130/257/24, які були розглянуті як у суді першої інстанції так і в апеляційному порядку, та рішення в яких набрали законної сили.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що даний його позов має інший предмет і стосується доказів, які датовані 2021, 2022 і так далі роками /а. с. 24/, які раніше ОСОБА_1 не міг надати, так як предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а не конкретний письмовий доказ, на підставі якого ця вимога пред`являється.

З досліджених судом першої інстанції матеріалів справи, судових рішень в інших справах між цими сторонами випливає, що ОСОБА_1 дійсно намагається отримати іншу, ніж в судових рішеннях, які набрали законної сили, правову оцінку правовідносин, що склалися між ним і відповідачем ТОВ «Енера Вінниця».

З огляду на викладені обставини та позицію Великої Палати Верховного Суду, місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, норми процесуального права судом застосовані правильно, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали не має.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.01.2026 у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. П. Рибчинський

В. В. Оніщук