Справа № 441/1475/23 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/811/818/26 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

13 березня 2026 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Савуляк Р.В., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Богаченко Оксана Іванівна, Городоцька державна нотаріальна контора, Зимноводівська сільська рада Львівського району Львівської області про визнання права власності, -

встановив:

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частину садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 91, 1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерумого майна 09) як на частку у спільній сумісній власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення садівництва із кадастровим номером :06:000:0033, загальною площею 0, 0398 га (реєстраційний номер нерухомого майна 09) за адресою Львівська область, Львівській район, Суховільська сільська рада, як на частку у спільній сумісній власності подружжя.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_2 ) та з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 по 1 696 грн. 50 коп. судового збору, з кожного.

Рішення суду в апеляційному порядку 02 березня 2026 року шляхом поштового відправлення оскаржила ОСОБА_1 .

Однак, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, така подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, передбаченого ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення ухвалене Городоцьким районним судом Львівської області 22 грудня 2025 року.

Звернувшись 02 березня 2026 року до суду з апеляційною скаргою на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року, скаржником пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду.

В апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, з покликанням на те, що ОСОБА_1 не була присутня в судовому засіданні при прийнятті оскаржуваного рішення, і копія їй була вручена 29 січня 2026 року.

09 березня 2026 року на адресу апеляційного суду надійшли заперечення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 проти відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року .

Звертає увагу на те, що інтереси ОСОБА_1 у суді першої інстанції представляв адвокат Єрохін В.В. та долучив до заперечень картку руху документу, з якої убачається, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 отримав судове рішення в «Електронному кабінеті» 24 грудня 2025 року об 03 год. 55 хв.

Враховуючи положення ч. 7 ст. 272 ЦПК України, відповідно до якого якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Окрім зазначеного, відповідно до ч. 6, 7 ст. 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

В ситуації, коли позивач (як фізична особа) не має офіційної електронної адреси, але її має адвокат, який представляє в суді інтереси скаржника, суд, надсилає електронну копію судового рішення адвокату як представнику на офіційну електронну адресу, що, в розумінні приписів частини сьомої статі 272 ЦПК України, є належним і достатнім способом вручення судового рішення учаснику справи, з датою якого вручення можна пов`язувати початок процесуального строку (висновок Об`єднаної Палати Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 480/8341/22).

Тому, за наявності підтвердження належного надіслання судом та відповідно вручення копії судового рішення представнику скаржника із застосуванням ЄСІТС є достатні підстави вважати, що сама скаржниця отримала копію рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року.

Надсилання електронної копії судового рішення адвокату як представнику позивача на офіційну електронну адресу є належним і достатнім способом вручення судового рішення учаснику справи, з датою вручення якого можна пов`язувати строк на його апеляційне оскарження позивачем як «учасником справи».

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у справі №480/8341/22 від 08.02.2024 року.

Таким чином, отримання рішення на електронну адресу адвокатом, представником відповідача є тотожним врученню самій стороні.

Отже, скаржником копія рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року отримана 24 грудня 2025 року року о 03 год. 55 хв.

З урахуванням зазначеного, причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, спростовуються матеріалами справи та не є безумовною підставою для його поновлення.

Відтак, вказана в апеляційній скарзі причина неподання апеляційної скарги у встановлений законом строк, яка зводиться до того, що ОСОБА_1 не була присутня в судовому засіданні та копію рішення отримала лише 29 січня 2026 року, апеляційний суд визнає неповажною.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31 серпня 2021 року у справі №911/3513/16 зазначено, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує залежно від поважності причин пропуску строку на оскарження.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц зазначено, що «апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Вимоги частини 4 статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" покладають на суд обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року по справі «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03) закріплено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, §41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Апеляційний суд наголошує, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та N 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Згідно із частиною третьою статті 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням зазначеного, вказані скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду не можуть бути визнані поважними.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених у статті 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року, визнаються неповажними, то скаржнику слід надати можливість для подання клопотання з наведенням інших підстав для поновлення пропущеного строку в строки, зазначені процесуальним законом, зокрема про перешкоди, які унеможливили своєчасно оскаржити рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року та надати відповідні докази.

Окрім цього, як убачається з матеріалів апеляційної скарги, така не відповідає вимогам п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, оскільки до апеляційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З тексту оскаржуваного рішення вбачається, що ОСОБА_8 зверталась до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину садового будинку за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 91,1 кв.м та права власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :06:000:0033, загальною площею 0,0398 га, як на частку у спільному майні подружжя.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №910/13737/19, судовий збір за подання до суду позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначаються з урахуванням вартості спірного майна, як у спорі майнового характеру.

Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17).

За даних обставин позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частину садового будинку та на 1/2 частину земельної ділянки є майновими вимогами. Відповідно, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру, виходячи із вартості майна.

Отже, для правильного визначення суми судового збору за вимогу майнового характеру необхідно встановити ринкову вартість майна щодо якого заявлено вимогу на день подання позовної заяви до суду.

У свою чергу, в матеріалах апеляційної скарги відсутні будь-які докази на підтвердження ринкової вартості садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 91, 1 кв.м та земельної ділянки для ведення садівництва із кадастровим номером :06:000:0033, загальною площею 0, 0398 га (реєстраційний номер нерухомого майна 09) за адресою Львівська область, Львівській район, Суховільська сільська рада.

Оскільки матеріали справи у суду апеляційної інстанції відсутні та із наданих до апеляційної скарги матеріалів неможливо встановити вартість спірного майна, суд позбавлений можливості встановити розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою або фізично особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 року у розмірі 2684 грн.

Згідно з положеннями п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 8 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на те, що позовна заява містить дві позовні вимоги майнового характеру,виходячи з предмету спору (визнання права власності на 1/2 частину садового будинку та права власності на 1/2 частину земельної ділянки), за подання апеляційної скарги на Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року, скаржнику необхідно оплатити судовий збір у відповідності до вартості спірного майна (1% від дійсної (ринкової) вартості нерухомого майна*150%), але не більше максимального його розміру 21 472 грн. (2684*8).

За наведеного, провадження за апеляційною скаргою може бути відкрито за умови оплати судового збору у відповідності до вартості спірного майна, за такими реквізитами:

Отримувач коштів ГУК Львiв/Личаківський р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008294

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0013954

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Львівський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

При заповненні платіжного документа у графі "код платника" платником судового збору - юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником - фізичною особою - ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Згідно ч. 2 ст. 357, ст. 185 ЦПК України, апеляційна скарга, оформлена з порушенням вимог встановлених статтею 356 цього Кодексу, залишається без руху.

Враховуючи допущені при подачі апеляційної скарги недоліки, вважаю за необхідне залишити таку без руху протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали для їх усунення, попередивши апелянта, що у випадку невиконання цієї ухвали у зазначений строк йому буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Клопотання про поновлення строку із зазначенням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження з відповідними доказами та документ, що підтверджує сплату судового збору або докази про звільнення від такого у визначений судом строк представити Львівському апеляційному суду.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, -

постановив:

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року, наведені в апеляційній скарзі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року - залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення апелянту ухвали, попередити апелянта, що у випадку невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали (не усунення недоліків, які зазначені в описовій частині даної ухвали), йому буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя Львівського

апеляційного суду Савуляк Р.В.