РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16.03.2026 м. Турка

Справа № 452/4933/25

Провадження №2/458/147/2026

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Волинець М.З.

за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р.

Сторони в справі:

Позивач Товариство з обмеженою

відповідальністю

«Фінансова компанія

«Профіт Капітал»,

представник позивача Ушакевич М.П.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТОВ/ «Фінансова Компанія /ФК/ «Профіт Капітал» засобами поштового зв`язку подав до суду позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № С07.103.12126 від 21.11.2016 у розмірі 10 157,92 грн та судові витрати по справі.

Стислий зміст позовних вимог.

21.11.2016 між Публічним акціонерним товариством /ПАТ/ «Ідея Банк» (надалі - банк, первісний кредитор) та ОСОБА_1 (надалі відповідач) укладено Угоду № С07.103.12126 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (надалі Договір). Відповідно до умов договору, банк відкриває поточний рахунок у валюті гривня та надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на таких умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн (п.п. 3.1 кредитного договору); ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 3 000 грн (п.п.3.2 кредитного договору); за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 24 % річних (п.п. 3.3 кредитного договору).

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкрив поточний рахунок № НОМЕР_1 та надав ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 3 000 грн в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.2 кредитного договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує.

03.12.2020 між Акціонерним товариством /АТ/ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу № 12/90, відповідно до умов якого банк передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги за кредитним договором.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем, яка, відповідно до довідки-розрахунку, а також згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020, станом на дату відступлення- 03.12.2020 становить 10 157,92 грн, з яких: 3 000 грн - заборгованість за основним боргом; 7 157,92 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Профіт Капітал», яка підлягає стягненню.

Покликаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором №С07.103.12126 від 21.11.2016 в розмірі 10 157,92 грн, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 3 028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.01.2026 матеріали справи № 452/4933/25 (провадження № 2/452/414/2026) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд Турківського районного суду Львівської області.

Ухвалою Турківського району суду Львівської області від 06.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 23.02.2026 о 15:30 год. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Турківського району суду Львівської області від 23.02.2026 судове засідання у справі відкладено 16.03.2026 о 16 год. 00 хв., у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання.

Представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання 23.02.2026 та 16.03.2026 повторно не з`явився. Причин неявки не повідомив, відзиву не подав, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надав, свою позицію не виклав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався.

Рекомендовані листи (судова повістка-повідомлення про судове засідання на 23.02.2026

та на 16.03.2026), адресовані ОСОБА_1 повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 16.03.2026 вирішено проводити заочний розгляд справи № 452/4933/25 на підставі наявних у справі доказів.

Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал», судом встановлено такі обставини.

21.11.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Угоду №С07.103.12126 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (надалі -Угода), яка укладається згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування (надалі - Договір), що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на інтернет сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua.

Згідно з умовами кредитного договору банк відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках кредитного договору та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснений з використанням електронного платіжного засобу, та випустив міжнародну платіжну кредитну картку терміном на 2 роки з моменту випуску картки; надав відповідачу кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку з лімітом кредитної лінії 3 000 грн протягом строку дії відновлюваної кредитної лінії зі сплатою 24 % річних за користуванням коштами кредитної лінії (п.п. 2-3 кредитного договору).

Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_1 за період з 21.11.2016 по 03.12.2020, складеної станом на 03.12.2020, за вказаним рахунком здійснювалися операції, а саме: видача кредитних коштів, погашення тіла кредиту та процентів.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 03.12.2020 становить 10 157,92 грн, з яких: 3 000 грн - заборгованості за основним боргом та 7 157,92 грн - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками.

03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК«Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №12/90, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило позивачу ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги в розмірі заборгованості боржників перед банком визначеному в реєстрі боржників, в тому числі щодо відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до п.5.1 договору факторингу №12/90 від 03.12.2020 відступлено права вимоги строк платежу за якими настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому. Право вимоги перейшли до позивача в день підписання відповідного реєстру боржників за умов виконання зобов`язань з оплати суми фінансування за договором.

Згідно реєстру боржників до договору факторингу №12/90 від 03.12.2020 під № 2564 зазначений договір № С07.103.12126, укладений з відповідачем 21.11.2016, розмір заборгованості якого становить 10 157,92 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень позивачем проведено фінансування за договором факторингу №12/90 від 03.12.2020.

Таким чином, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за вищевказаними кредитним договором.

Внаслідок порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, в результаті чого утворилася заборгованість, яка згідно з довідкою-розрахунком становить 10 157,92 грн, з яких: 3 000 грн - заборгованість за основним боргом та 7 157,92 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» вживало заходів досудового врегулювання спору, шляхом направлення 12.09.2025 відповідачу досудової вимоги від 11.09.2025 щодо дострокового стягнення заборгованості. Однак, ОСОБА_1 належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язання за вищезгаданим кредитним договором не виконав.

Застосовані судом норми права та мотиви їх застосування.

Судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються загальними положення ЦК України.

Відповідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно правил ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Профіт Капітал», ні на рахунки первісного кредитора.

Позивач на підставі долучених доказів довів, що до нього перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні, яке відповідач не виконав належним чином.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

В свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та спростовували б суму заборгованості перед позивачем чи позовні вимоги взагалі.

Беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, у зв`язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за договором №С07.103.12126 від 21.11.2016 в розмірі 10 157,92 грн, що складається з: 3 000 грн - заборгованості за основним боргом та 7 157,92 грн - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Розподіл судових витрат.

Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 3 0280 грн, що підтверджено наданим позивачем платіжною інструкцією №14475 від 18.09.2025.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 3 028 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то в позовній заяві позивач просив стягнути такі з відповідача в розмірі 7 000 грн.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що 01.07.2024 між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий курс» (надалі Об`єднання) укладено Договір № 02-24 про надання правничої допомоги.

Відповідно до Додаткової угоди №1/1 до Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 та акту №1 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 10.10.2025, який є додатком №4 до Договору про надання правничої допомоги №02-04 від 01.07.2024, за проведення консультації з клієнтом, вивчення документів та підготовку проекту позовної заяви для направлення до суду ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сплачує на користь Об`єднання 7 000 грн.

Відповідно до акту № 1 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 Об`єднання прийняло реєстр боржників згідно з умовами Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024, в тому числі щодо боржника ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн позивач подав такі докази:

- копію Договору №02-24 про надання правничої допомоги від 01.07.2024;

- копію Додаткової угоди №1/1 до Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024;

- копію Акту №1 прийому-передачі реєстру боржників за Договором про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024;

- копію акту прийому-передачі наданої правничої допомоги від 10.10.2025;

- копію платіжної інструкції в національній валюті № 1683 від 16.10.2025 про оплату послуг згідно Акту №1 від 10.10.2025 на суму 70 000 грн.

Відповідно до ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Системний аналіз зазначених норм, дає підстави для висновку, що нормами ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини /ЄСПЛ/, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

В пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Разом з тим, суд не позбавлений об`єктивної можливості оцінити рівень адвокатських витрат, достовірно встановити несення таких витрат позивачем, а також обґрунтованість рівня їх вартості.

Суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, однак в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для підготовки позовної заяви суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. є завищеними та не достатньо обґрунтованими, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 223, 263, 265, 268, 273, 280-285, 354-355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (, місцезнаходження: вул. Набережно-Лугова, буд. 8, м. Київ, 04071) заборгованість за Договором №С07.103.12126 від 21.11.2016 у розмірі 10 157 (десять тисяч сто п`ятдесят сім) грн 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», , місцезнаходження: вул. Набережно-Лугова, буд. 8, м. Київ, 04071.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Марія ВОЛИНЕЦЬ