Дата документу 25.02.2026 Справа № 0554/6781/2012
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 0554/6781/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Фісун Н.В.
Провадження № 22-ц/807/745/26 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Пантюх Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Грібової Олени Анатоліївни на ухвалу Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2026 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Грібової О.А., звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в обґрунтування якої зазначала, що рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2013 року було задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 110 705,07 грн, судового збору - 1107,05 грн, а всього - 111 812,12 грн. За заявою позивача Бердянським міськрайонним судом Запорізької області від 19 грудня 2019 року втрачене провадження було відновлено.

Про існування справи та заочного рішення відповідач дізналася лише 29.10.2025 року з результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП, після чого була надіслана заява про ознайомлення із матеріалами справи. 18 листопада 2025 року матеріали судового провадження надійшли на електронну поштову скриньку з Олександрівського районного суду м. Запоріжжя, з якими відповідач ознайомилася. Відповідач раніше не отримувала копію позовної заяви з додатками, не була повідомлена належним чином про розгляд справи, судові повістки та копії судового рішення не надходили.

Вважає, що через відсутність належного повідомлення та позбавлення можливості надати заперечення, подати докази та брати участь у судових засіданнях, заочне рішення підлягає скасуванню відповідно до ст.ст. 284-286 ЦПК України.

Територіальну підсудність справ Шахтарського міськрайонного суду Донецької області передано до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду/ВССУ від 02.09.2014 № 27/0/38-14, а потім відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розпорядженням Голови Верховного Суду від 14.09.2022 № 49/0/9-22 територіальну підсудність справ Бердянського міськрайонного суду змінено на Жовтневий (Олександрівський) районний суд м. Запоріжжя.

Заявник має намір надати суду заперечення проти позовних вимог в частині того, що у справі існують обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення спору по суті.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд скасувати заочне рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2013 року у справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 110 705,07 грн., судового збору - 1107,05 грн., а всього - 111 812,12 грн., у справі № 0554/6781/2012.

Крім того, ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Грібової О.А., подала заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Зазначає, що про заочне рішення суду відповідач дізналася лише 29.10.2025 року після пошуку виконавчих проваджень в АСВП. Після цього була надіслана заява про ознайомлення з матеріалами справи, а отримано їх було 18.11.2025 року від Олександрівського районного суду м. Запоріжжя через електронну поштову скриньку. Таким чином, ознайомлення з матеріалами справи відбулося 18.11.2025 року. Раніше відповідач не отримувала копії позовної заяви та додатків, не була належним чином повідомлена про розгляд справи, судові повістки та рішення суду не надходили.

Територіальну підсудність справ Шахтарського міськрайонного суду Донецької області передано до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, а потім територіальну підсудність справ Бердянського міськрайонного суду змінено на Жовтневий (Олександрівський) районний суд м. Запоріжжя.

Відповідач також змінювала місце реєстрації.

Таким чином, пропуск строку стався з поважних причин, передбачених ст. 126 ЦПК України, про свідчить практика Верховного Суду, зокрема у справах № 6-273цс16 та № 524/5251/16-ц.

З огляду на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Грібової О.А., просила поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення у справі № 0554/6781/2012. Прийняти заяву про перегляд заочного рішення до розгляду.

Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2026 року у задоволенні заяви адвоката Грібової О.А. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Заяву адвоката Грібової О.А. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Грібової О.А., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 20.03.2013 року у справі № 0554/6781/2012 та направити до суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення для розгляду по суті.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відповідач не отримувала копії позовної заяви та доданих до неї документів, не була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Судові повістки, процесуальні документи та копія заочного рішення суду їй не надходили, що позбавило її можливості своєчасно реалізувати право на судовий захист та подати заяву про перегляд заочного рішення у встановлений законом строк.

Крім того, істотне значення для оцінки поважності причин пропуску строку має об`єктивна зміна територіальної підсудності справи, яка відбувалася неодноразово та незалежно від волі відповідача. За таких умов відповідач об`єктивно не могла відстежувати рух справи, оскільки суд, у якому вона розглядалася, змінювався з причин, що не залежали від неї, а належне інформування сторони судом забезпечено не було.

Відповідач також змінювала місце реєстрації, що підтверджується наявними документами, зокрема відомостями з паспорта, які додаються до заяви. Зміна місця реєстрації відбувалася законно та підтверджує фактичне місце проживання відповідача у відповідні періоди, однак суд першої інстанції ці обставини не врахував та не оцінив.

Таким чином, пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення зумовлений сукупністю об`єктивних та поважних причин, а саме, відсутністю належного повідомлення про розгляд справи, неотриманням процесуальних документів, неодноразовою зміною територіальної підсудності справи та зміною місця реєстрації відповідача.

Вказані обставини, на думку скаржника, відповідають критеріям поважних причин пропуску процесуального строку, передбачених статтею 126 ЦПК України, та узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах у справах № 6-273цс16 та № 524/5251/16-ц, у яких наголошено, що неналежне повідомлення особи про судовий розгляд і неотримання судових рішень є підставами для поновлення процесуальних строків як такими, що не залежать від волі сторони.

Зауважує, що заочне рішення у справі було ухвалене ще 20.03.2013 року за обставин, коли відповідач фактично була позбавлена можливості реалізувати право на захист.

Відмова у поновленні строку та залишення заяви без розгляду фактично позбавляє заявника будь-якої можливості оскаржити заочне рішення, що суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці ЄСПЛ, яка вимагає реального, а не формального доступу до суду.

Від представника АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» Снайко Г.О. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Зазначає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду, є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що з наданих суду матеріалів та обґрунтувань заяви про поновлення процесуального строку не вбачається будь-яких поважних причин, які б стали підставою для поновлення пропущеного відповідачем строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2007 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 (відповідачем) укладено кредитний договір № Н-А 220315499 з відсотковою ставкою 17,00 % річних, строком 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту - 05.12.2012, на суму 66 250,00 гривень.

Заочним рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2013 року було задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з останньої заборгованість за кредитним договором у розмірі 110 705,07 грн, судовий збір 1 107,05 грн, а всього - 111 812,12 грн.

19.12.2019 рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 0554/6781/2012 (провадження № 2-в/310/24/19) за заявою АТ «Державний ощадний банк України» було відновлено втрачене судове провадження № 0554/6781/2012 у справі за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Н-А-220315499 від 06.12.2007.

08.08.2023 року Горлівським ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного МУ МЮ відкрито виконавче провадження № 72469186, боржник ОСОБА_1 , стягувач АТ «Державний ощадний банк України».

16.08.2023 року заступником начальника відділу Горлівського відділу державної виконавчої служби у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Очкіним Р.В. винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_1 .

24.11.2025 року адвокат Грібова О.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя із заявою про перегляд заочного рішення.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 228 ЦПК України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на момент ухвалення заочного рішення (далі - ЦПК України 2004 року), заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

За правилами частини другої статті 72 ЦПК України 2004 року документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за клопотанням відповідача у разі його пропущення з поважних причин у порядку, передбаченому статтею 73 ЦПК України 2004 року.

Аналогічні норми містяться у ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Так, згідно зі статтею 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропуску строку звернення до суду особа зобов`язана обґрунтувати поважність причин такого пропуску.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Апеляційним судом встановлено, що докази повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи судом та вручення їй копії заочного рішення в матеріалах справи відсутні. Також відсутні належні докази вручення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження, інших документів виконавчого провадження.

ОСОБА_1 зазначає, що про заочне рішення суду дізналася лише 29.10.2025 року, після пошуку виконавчих проваджень в АСВП. Після цього була надіслана заява про ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення з матеріалами справи відбулося 18.11.2025 року, про що надає відповідне підтвердження (а.с. 18).

Докази протилежного матеріали справи не містять.

Після ознайомлення з матеріалами справи 24 листопада 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Грібової О.А., звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

З огляду на відсутність доказів про обізнаність ОСОБА_1 про розгляд справи судом та вручення їй судового рішення, висновок суду про відмову у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення цієї заяви без розгляду є передчасним.

Таких доказів не містить і відновлене втрачене судове провадження, про що свідчить рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.12.2019 у справі № 0554/6781/2012 (провадження № 2-в/310/24/19) за заявою АТ «Державний ощадний банк України» про відновлення втраченого судового провадження № 0554/6781/2012 у справі за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Н-А-220315499 від 06.12.2007.

Нехтування правом на поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення створює для скаржника реальні перешкоди у доступі до правосуддя, що є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не врахувавши положень вищезазначених процесуальних норм, залишив заяву про перегляд заочного рішення без розгляду без достатніх на те правових підстав, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимога скаржника про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення апеляційним судом відхиляється, оскільки не входять до повноважень суду апеляційної інстанції при розгляді скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення такої заяви без розгляду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В контексті вказаної практики колегія суддів вважає обґрунтування цієї постанови достатнім.

Щодо судових витрат.

Статтею 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, то відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грібової Олени Анатоліївни задовольнити частково.

Ухвалу Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2026 року у цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 09 березня 2026 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко