Справа № 135/1690/25
Провадження № 2/135/102/26
РІШЕННЯ

іменем України

23.03.2026 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Кривешко І.В.,

за участі секретаря судових засідань: Сяби А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Степанчук Ольга Анатоліївна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №29080-06/2024 від 26.06.2024 у розмірі 16800 грн., з яких: 5700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11100 грн. сума заборгованості за штрафом, а також стягнути понесені судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що 26.06.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №29080-06/2024. 27.11.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27112024/2, відповідно до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 27112024/2 від 27.11.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 19800 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в сумі 6000 грн, простроченої заборгованості за відсотками в сумі 2700 грн. та заборгованості за штрафом в сумі 11100 грн.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач лише частково виконала своє зобов`язання, оскільки після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, остання здійснила одноразовий платіж 08.04.2025 на суму 3000 грн. для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК « ЄАПБ» за кредитним договором №29080-06/2024 від 26.06.2024 в розмірі 16800 грн., з яких: 5700 грн. заборгованості за основною сумою боргу; заборгованості за штрафом в сумі 11100 грн.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 02.12.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив та призначене судове засідання.

У судове засідання 23.03.2026 представник позивача ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився. В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача.

У судове засідання 23.03.2026 відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність з урахуванням доданих нею документів, а саме виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» про сплату нею заборгованості. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.06.2024 між ТОВ « СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 29080-06/2024, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 6 000 грн, строк кредиту 120 днів; дата повернення кредиту: 23.10.2024; дата надання кредиту 26.06.2024; проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,5 % в день та застосовуються у межах строку кредиту.

Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію».

Договір про надання фінансового кредиту № 29080-06/2024 від 26.06.2024, графік платежів, інформаційне повідомлення, заявка-анкета Клієнта на отримання фінансового кредиту та паспорт споживчого кредиту підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором W3188.

Згідно повідомлення ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 3426_48 від 16.06.2025, 26.06.2024 о 08:00:05 на суму 6000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 435578952, призначення платежу: Зарахування 6000 грн. на карту НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 29080-06/2024 від 26.06.2024 станом на 27.11.2024, за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість на суму 19800,00 грн, яка складається з: 6000,00 грн - суми заборгованості за основною сумою боргу; 2700 грн. - суми заборгованості за відсотками та 11100 грн. заборгованість по штрафу.

В подальшому, 27.11.2024 між ТОВ « СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27112024/2 відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

Договором факторингу № 27112024/2 від 27.11.2024, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги згідно Реєстру боржників від 27.11.2024. Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27112024/2 від 27.11.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передано в повному об`ємі реєстр боржників.

Відповідно Реєстру боржників до договору факторингу № 27112024/2 від 27.11.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», станом на день відступлення прав вимоги, набуло право вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 29080-06/2024 від 26.06.2024 на суму 19800грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в сумі 6000 грн, простроченої заборгованості за відсотками в сумі 2700,00 грн. та заборгованості за штрафом в сумі 11100 грн.

Відповідно до частин першої-другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626,628 ЦК України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа №2-383/2010) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У Законі України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої-дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Аналіз указаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

За договором факторингу № 27112024/2 від 27.11.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 29080-06/2024, укладеним між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 ..

Відповідно Реєстру боржників до договору факторингу № 27112024/2 від 27.11.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», станом на день відступлення прав вимоги, набуло право вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 29080-06/2024 від 26.06.2024 на суму 19800грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в сумі 6000 грн, простроченої заборгованості за відсотками в сумі 2700,00 грн. та заборгованості за штрафом в сумі 11100 грн.

Згідно позовної заяви 08.04.2025 ОСОБА_1 здійснено одноразовий платіж на суму 3000 грн для погашення існуючої заборгованості.

Тому, непогашена заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК « ЄАПБ» за кредитним договором №29080-06/2024 від 26.06.2024 становить 16800 грн., з яких: 5700 грн. заборгованості за основною сумою боргу; заборгованості за штрафом в сумі 11100 грн.

Поряд з цим, позивачем не надано до суду розрахунку заборгованості за наданим кредитом із зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту, відсотків та комісії по кожному платіжному періоду (щомісячно), що фактично позбавляє суд можливості навести у рішенні свій розрахунок заборгованості, тому суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідачки боргу за кредитним договором.

Окрім цього, з розрахунку заборгованості за кредитним договором 29080-06/2024 від 26.06.2024 убачається, що відповідачем ОСОБА_1 перераховувались кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, які були зараховані на погашення відсотків, без урахування тіла кредиту, та всупереч п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені), суми сплати відповідачем були зараховані по оплаті штрафу у розмірі що перевищує суму тіла кредиту.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

Отже, у матеріалах справи відсутній належний розрахунок заборгованості за кредитним договором враховуючи сплачені відповідачем ОСОБА_1 суми, про що зазначено самим позивачем, позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування суми заборгованості за кредитним договором.

Суд наголошує, що позивач як учасник судового процесу несе ризики, пов`язані з реалізацією або нереалізацією наданих йому процесуальних прав та обов`язків.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права і виконати процесуальні обов`язки, здійснювати їх з метою, з якою вони визначені законом.

Саме позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», як особа, в розпорядження якої мають перебувати такі докази, зобов`язаний подати суду всі наявні в нього докази на підтвердження обставин, що є підставою його позовних вимог.

Позивач розпорядився наданими йому процесуальними правами на власний розсуд шляхом надання тих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, які він уважав за потрібне, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №755/18920/18.

В оцінці поведінки та способу ведення справ банком чи фінансовою установою суд апеляційної інстанції враховує те, що вони є професійними учасниками ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до них висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком чи фінансовою установою є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах (висновок, викладений Верховим Судом у постанові від 01.02.2023 у справі №199/7014/20).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження визначеної ним у позовній заяві заборгованості за кредитним договором №2908-06/2024 від 26.06.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 , що є його процесуальним обов`язком.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову ТОВ «ФК ЄАПБ» належить відмовити за його недоведеністю.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 43, 76-81, 82, 89, 131, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», м. Київ, вул. С.Петлюри, буд. 30, 01032, ;

Представник позивача: Степанчук Ольга Анатоліївна, м. Бровари, вул. Лісова, 2, поверх №4, 07400.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Кривешко Ірина Володимирівна