Справа № 638/1829/26
Провадження № 2-о/638/136/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Невеніцина Є. В.,

за участю секретаря Лєбєдєвої А. О.,

представника заявника Черниш Т. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Оскільська сільська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

в с т а н о в и в:

Представник заявника звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу Договору купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 26 серпня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Покровською Л. І. та зареєстрованого в реєстрі за №3-2678.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 26 серпня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Покровською Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за N? 3-2678, ОСОБА_1 належить на праві власності жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Після нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу право власності ОСОБА_1 на жилий будинок з надвірними будівлями було зареєстроване належним чином. 14 жовтня 1994 року даний Договір Ізюмським районним Бюро технічної інвентаризації було записано в реєстрову книгу N? 2, інвентарна справа N? 193, про що мається відповідний штамп в Договорі купівлі-продажу.

З метою реєстрації свого права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно.

При вивченні правовстановлюючого документу, зокрема, Договору купівлі-продажу від 26.08.1994 року, була виявлена помилка у написанні прізвища заявника на українській мові « ОСОБА_3 », замість вірного « ОСОБА_4 », у зв?язку з чим він не може зареєструвати своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на належний йому жилий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок помилкового написання прізвища ОСОБА_1 в Договорі купівлі-продажу від 26.08.1994 року, заявник позбавлений можливості оформити (зареєструвати) своє право власності та в подальшому повноцінно розпоряджатися майном.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 17.02.2026 по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, причин неявки не повідомив, клопотань з процесуальних питань суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.08.1994, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Покровською Л. І., зареєстрованого в реєстрі за № 3-2678, колгосп ім. Суворова Ізюмського району Харківської області продав, а ОСОБА_5 купив жилий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з копії технічного паспорта на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , власником записаний ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження та копією паспорта громадянина України, виданого 29.11.2001 Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області, заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що також підтверджується інформацією наданою Оскільською сільською радою.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Справи про встановлення юридичних фактів, зокрема факту належності документа, можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц та в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17.

У справі, що розглядається встановлено, що факт належності правовстановлюючого документа Договору купівлі-продажу, породжує юридичні наслідки, оскільки з його встановленням пов`язане офіційне визнання і підтвердження державою набуття заявником речових прав на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України № 1952-IV. При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цього факту.

Суд виходить з вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України, за якою доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, встановлення цього факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, оскільки внаслідок встановлення цього факту буде лише підтверджено право заявника як власника щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, які відповідають як критеріям належності, допустимості та достовірності кожен окремо, так і достатності та взаємозв`язку у їх сукупності, судом встановлено і не викликає сумніву той факт, що Договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями від 26 серпня 1994 року, належить ОСОБА_1 як власнику на праві приватної власності, а розбіжності у написанні прізвища у Договорі (« ОСОБА_3 ») і паспорті громадянина України (« ОСОБА_4 ») зумовлені неправильним перекладом прізвища заявника з російської мови на українську мову, враховуючи, що Договір укладений 26.08.1994, тобто до отримання заявником паспорта громадянина України, який видано в листопаді 2001 року.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: Договору купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 26 серпня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Покровською Л. І. та зареєстрованого в реєстрі за №3-2678 - заявнику.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.13,81,315,319,265,273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Оскільська сільська рада (Харківська область, Ізюмський район, с. Оскіл, вул. Слобідська, 1), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Договору купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 26 серпня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Покровською Л. І. та зареєстрованого в реєстрі за №3-2678.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Є.В. Невеніцин