Справа №: 148/862/26
Провадження № 2-з/148/7/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчук О.О. в м. Тульчині, розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2026 року заявниця звернулася до Тульчинського районного суду Вінницької області з і заявою про забезпечення позову, мотивувавши її тим, що вона звертається до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення/ встановлення факту родинних відносин, належність правовстановлюючого документу, особи як спадкоємиці спадкодавця.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 має намір позиватися до ОСОБА_2 , яка проживає у Шепетівському районі Хмельницької області.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, судом встановлено, що вона підлягає поверненню з огляду на таке.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, встановлених законом.

Статтею 151 ЦПК України чітко визначені вимоги, що пред`являються до форми та змісту заяви про забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.151 ЦПК України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Однак, всупереч вказаним вище вимогам в заяві не повністю зазначені адреси відповідачки та Третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову.

Водночас, пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення має бути зазначена у заяві про забезпечення позову, оскільки у відповідності до вимог ч.7 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

При цьому, питання необхідності застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, і саме заявник зобов`язаний вказати, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Враховуючи вказані вище положення процесуального закону, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення у заяві про забезпечення позову є обов`язковими, а от питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення, вирішується судом з урахуванням обставин забезпечення позову та пропозицій заявника.

Судом враховано, що вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також, із заяви вбачається що мета звернення до суду пов`язана з отриманням спадкового майна.

Частиною 1 статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Однак, із наданих до заяви матеріалів, не можливо встановити на яке спадкове майно претендує позивачка, що позбавляє суд правильно визначитися із підсудністю.

Між тим, ч.1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка проживає у Шепетівському районі Хмельницької області.

Згідно з ч.1 п.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Суд роз`яснює позивачці, що згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановленні обставини, приходжу до висновку, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК, а тому її слід повернути заявнику.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 10, 151-154, 258-261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, повернути заявниці.

Роз`яснити заявниці, що повернення заяви не перешкоджає повторному її зверненню до суду з такою заявою, після усунення умов, що стали причинами для її повернення.

Копію ухвали до відома направити заявниці.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Дамчук