Справа № 129/1083/26
Провадження по справі № 2/129/1452/2026
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

28.03.2026 року місто Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Бондар О.В. вивчила матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, -

установила:

До суду ОСОБА_1 подав цивільний позов, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем а також усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити спосіб його участі як батька у вихованні їх спільного сина ОСОБА_3 .

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 175,176,177 ЦПК України, оскільки не підписана позивачем, не зазначено обставин та доказів на їх підтвердження щодо перешкоджання матірю дитини (відповідачем) батьку (позивачу) спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини, а також всупереч вимогам ч.4 ст. 177, 176 ЦПК України до позовної заяви не додано квитанції про сплату судового збору в розмірі 1331,20 грн., позовні вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини не враховані позивачем під час сплати судового збору у встановленому ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» порядку та розмірі, відповідно до п.10 ч.1 ст. 176 ЦПК України у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх позовних вимог (позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру 1331,20 грн.*2=2662,40 грн.), натомість згідно квитанції позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1331,20 грн. за одну позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов?язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення Рішення органу опіки та піклування є обов?язковим до виконання.

Зміст наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що батько, який проживає окремо від дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/5726/19 роз`яснила, що обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 175 УПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

4. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

5. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

6. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини - підлягає залишенню без руху для усунення недоліків: подання до суду підписаної позовної заяви з додатками та їх копій для надіслання відповідачу, із зазначенням в ній обставин та доказів на їх підтвердження щодо перешкоджання матірю дитини (відповідачем) батьку (позивачу) спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини, а також до позовної заяви додати квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1331,20 грн. за другу позовну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд,-

постановив:

Залишити без руху для виправлення недоліків позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини.

Роз`яснити позивачу та його представнику, що невиконання чи неналежне виконання вимог цієї ухвали протягом семи днів з дня отримання її копії спричинить повернення позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: