Справа №442/167/26
Провадження №2/442/553/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Коваля Р.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в :

Позивач ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у порядку самопредставництва, котре здійснює директорка Ткаченко М.М., через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з нього заборгованість за Договором № 636 від 04.03.2021 у розмірі 60301.81 грн, витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 04.03.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 укладено Договір № 636. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5300.00 грн.

01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТзОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 636. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 636. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 636.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №636 від 04.03.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 85505.43 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) -5300.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 80205.43 грн.

Враховуючи вказане, просить задоволити позовні вимоги.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2026 прийнято позовну до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дана ухвала надсилалась сторонам по справі.

Відповідачу ухвала була направлена за встановленою судом адресою місця реєстрації, однак надіслана судом поштова кореспонденція відповідачем не отримана і повернута до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 2-4159/12 (753/12496/18) (провадження № 61-4961св19) Верховний Суд зробив висновок, що за загальним правилом повернення надісланої кореспонденції до суду із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання" не є доказом належного інформування відповідача, а також не може беззаперечно свідчити про його відмову від одержання кореспонденції чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду. Втім, у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Отже, сам лише факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, зазначивши її в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 5ст.279ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідачем клопотання про розгляд справи за участю сторін суду не надано.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04.03.2021 ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором L8 підписав заяву-анкету для отримання кредиту у ТОВ «Служба миттєвого кредитування». У даній анкеті-заяві ОСОБА_1 просить надати йому кредит на вказаний картковий рахунок на підставі анкети-заяви, наданих ним особисто на сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua або у відідленні Товариства та на підставі замовлення кредитних коштів з його особистого номеру телефону. Номер карткового рахунку: НОМЕР_1 . Надав згоду на списання суми заборгованості за кредитним договором з вказаного карткового рахунку.

04.03.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 укладено Договір № 636. Відповідно до п.1.1-1.4 за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його дадатків та правил. Кредит надається на строк, зазначений у анкеті-заяві та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невідємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована.

Згідно з п.1.4.1 нараховані проценти підлягають обовязковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що зарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати.

Згідно п.п. 1.5. Договору у разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства.

Судом встановлено, що вказаний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора L8.

Також ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому вказаноосновні умови кредитування, а саме сума кредиту 5300 грн, строк кредиту - 16 днів, загальні витрати за кредитом, які становлять: 5300 грн (тіло кредиту) та 1696 грн (відсоток по договору) та 742 грн (комісія), кількість платежів - 1, розмір 6996, періодичність внесення: на 16 день з дати отримання.

Довідкою ТОВ „ВЕЙ ФОР ПЕЙ" підтверджується переказ коштів у розмірі 5300 грн згідно договору №636 на номер карти НОМЕР_1 .

01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТзОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 636.

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 636.

З досліджених доказів, наданих позивачем, судом встановлено, що відповідно до Витягу з додатку №3 до договору Факторингу №1-12 від 01.12.2021, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступає ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованостей до ОСОБА_1 за договором №636 у загальній сумі 47 700 грн (5300 грн -заборгованість за тілом, 42400 - заборгованість по процентам).

Відповідно до витягу з додатку №3 до договору №10-01/2023 реєстру боржників, ТОВ «Вердикт Капітал» відступає ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до ОСОБА_1 за договором №636 у загальній сумі 85505,43 грн (5300 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 80205,43 - сума заборгованості за нарахованими процентами.)

Крім цього, в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал», наданий ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10.01.2023 відповідно до якого загальна сума станом на дату розразунку становитьь 85505,43 грн., при цьому на початку розрахунку (01.12.2021) становила 42 400 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Коллект Центр» загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором станом на 10.12.2025 складає 85505,43 грн, а сума заявлена до стягнення - 60301,81 грн.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України „Про електронну комерцію" та Законом України „Про електронний цифровий підпис".

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію").

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (положення кодексу, що регулюють договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

З поданих доказів, суд встановив, що у ТОВ «Коллект Центр» виникло право грошої вимоги до ОСОБА_1 внслідок невиконання зобов`язання з повернення позики первісному кредитору, у сумі 5300 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту.

Разом з тим, суд не взмозі становити правильну суму нарахованих відсотків за прострочене зобов`язання, оскільки первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача у розмірі 42 400 грн, а ТОВ «Вердикт Капітал» відступив позивачу ТОВ «Коллект Центр» суму нарахованих відсотків за прострочене зобов`язання у розмірі 80205,42 грн.

Суду не додано доказів розрахунку періоду та порядку відсотків ТОВ «Служба миттєвого кредитування». В пасторті споживчого кредиту, з яким ознайомлений відповідач термін кредитування вказано 16 днів, а у договорі про надання фінансових послуг №636 від 04.03.2021 термін повернення кредиту вказаний як «орієнтовний». Таким чином, відсутні дані яким чином проводився розрахунок.

Тим не менше, аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що відповідач не сплатив суму тіла кредиту у розмірі 5300 грн, а тому вона підлягає стягненню. Враховуючи, що згідно з паспортом споживчого кредиту, з умовами якого ознайомлений ОСОБА_1 , загальні витрати за кредитом, становлять: 5300 грн (тіло кредиту), 1696 грн (відсоток по договору) та 742 грн (комісія у разі неповернення суми кредиту), суд приходить до висновку, що із відповідача необхідно стягнути 7 738 грн заборгованості.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем було надано: договір про надання правової допомоги №04/10-2024 від 04.10.2024; копію заявки на надання юридичної допомоги без дати і номера; копію акту про надання юридичної допомоги, без дати і номера;

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Позивачем у позові заявлено про відшкодування за рахунок відповідача 16000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 160/6899/20 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так, у справі „Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Суд критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом вказаних вище послуг, а тому дійшов до переконання, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає зменшенню. Зважаючи на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 310,85 грн.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, рішення не проголошується, а датою його ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 вказав: "З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін."

Таким чином, датою ухвалення цього рішення є 17.03.2026.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Коллект центр" загальний розмір заборгованості в розмірі 7738 грн (сім тисяч сімсот тридцять вісім гривень) заборгованості за договором №636 від 04.03.2021.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Коллект центр" витрати по сплаті судового збору у розмірі 310,85 грн (триста десять гривень 85 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Коллект центр" (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; ідентифікаційний код: 44276926; тел. ; e-mail: ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повний текст рішення складено 17.03.2026.

Суддя Роман КОВАЛЬ