Номер провадження: 22-ц/813/865/26
Справа № 522/6705/25-Е
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сєвєрової Є.С. (суддя доповідач):

Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси),

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районногосуду м.Одеси від 21 серпня 2025 року у складі судді Ярема Х.С.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2025 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), у якому просила суд:

1) визнати право власності ОСОБА_1 на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_2 ;

2) скасувати арешт накладений на 1/5 частку квартири постановою АВ 994068 від 06.02.2009 Першого Приморського ВДВС Одеського управління юстиції, державний виконавець Шкімбова І.С.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування її висновків

Ухвалою Приморського районногосуду м.Одеси від 21 серпня 2025 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) про зняття арешту, продовжено розгляд справи частині позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвала суду мотивована тим, що оскільки вже є рішення суду, що набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав, яким відмовлено у знятті арешту з майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ 994068 від 06.02.2009, виданою Першим Приморським відділом ДВС Одеського управління юстиції Шкімбовою І. С. на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , тому провадження у цій справі в частині вимог про зняття арешту з майна підлягає закриттю.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Приморського районногосуду м.Одеси від 21 серпня 2025 року, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що предмет і підстави позову у справі №522/173/24-Е та у справі №522/6705/25-Е не є тотожними, оскільки в першому випадку (справа №522/173/24-E) позов був про скасування арешту без вимоги про визнання права власності на майно. Отже підставою скасування арешту було фактичне прийняття спадщини, а в другому випадку (справа №522/6705/25-E) позов про визнання права власності в порядку спадкування та скасування арешту з майна, тобто підставою скасування арешту вже наявність права власності на спадкове майно.

Позиція відповідача в суді апеляційної інстанції

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка сторін в суді апеляційної інстанції

В судове засідання, призначене на 05.02.2026 сторони не з`явилися хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшла заява, у якій остання просить розглянути апеляційну скаргу без участі скаржниці та її представника.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2025 (справа №522/173/24-Е) відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ 994068 від 06.02.2009, виданою Першим Приморським відділом ДВС Одеського управління юстиції Шкімбовою І.С. на 1/5 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набрало законної сили, оскільки ніким не оскаржувалось.

Натомість 01.04.2025 ОСОБА_1 знову звернулася до суду з позовом до ВДВС, у якому знову просить скасувати арешт, в скасуванні якого їй уже відмовлено рішенням суду від 05.02.2025. При цьому позивач звертаючись до суду, не повідомила суд про наявність цього рішення, хоча сторони зобов`язані добросовісно користуватись своїми процесуальними правами та обов`язками, зокрема, в частині повідомлення суду чи звертались вони до суду вже з таким позовом, такими вимогами.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції, відповідає вищевказаним вимогам законодавства, з огляду на наступне.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі №753/9247/23 (провадження №61-1258св24) викладений наступний правовий висновок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення змісту п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що «згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі» (пункти 26, 27).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (ст. 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядалися судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, сторони, предмет та підстави позову у цивільній справі № 522/173/24-Е, є тотожними у даній цивільній справі №552/6705/25-Е.

З огляду на вказану обставину, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що предмет і підстави позову у справі №522/173/24-Е та у справі №522/6705/25-Е не є тотожними, оскільки в першому випадку (справа №522/173/24-E) позов був про скасування арешту без вимоги про визнання права власності на майно. Отже підставою скасування арешту було фактичне прийняття спадщини, а в другому випадку (справа №522/6705/25-E) позов про визнання права власності в порядку спадкування та скасування арешту з майна, тобто підставою скасування арешту вже наявність права власності на спадкове майно.

Проте вищевказані доводи скаржниці є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Встановлено, що як у справі №522/173/24-E, так і у даній справі №522/6705/25-E, спір фактично стосується скасування арешту, накладеного на одну і ту саму 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , а обґрунтування позову зводилося до того, що позивачка вважає себе належним власником (спадкоємцем) цього майна та вважає накладення арешту на нього безпідставним.

Таким чином, зміна способу юридичного обґрунтування або доповнення позовних вимог вимогою про визнання права власності в порядку спадкування не змінює суті спірних правовідносин та не свідчить про виникнення нового спору між сторонами.

Фактично позивачка повторно звернулася до суду з вимогою про зняття арешту з того самого майна, накладеного тією ж постановою державного виконавця, що вже було предметом судового розгляду.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині вимог про скасування арешту, оскільки спір у цій частині вже був вирішений судом, рішення якого набрало законної сили, тому доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для їх переоцінки.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 у суду апеляційної інстанції відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районногосуду м.Одеси від 21 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.03.2026

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: С.О. Погорєлова

О.М. Таварткіладзе