Провадження № 2/591/3985/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року м. Суми Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Косар А. І.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", представник позивача Мохир Ярослав Вікторович , до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року в системі Електронний суд представник позивача діючи в інтересах ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" сформував до Ковпаківського районного суду м. Суми позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором Заявлені вимоги мотивовано тим, що 12.05.2025 між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 12.05.2025-100001635, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 2 000.00 грн строком на 168 днів з кінцевим терміном повернення до 26.10.2025, зі сплатою процентів, комісії, неустойки за користування кредитом. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яка станом на день пред`явлення позову (25.12.2025) становить 13 440.00 грн, у т. ч.: тіло кредиту 6 000.00 грн, відсотки 4 620.00 грн, неустойка 2 820.00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та вирішити питання розподілу судових витрат.

26 листопада 2025 року Ухвалою суду цивільну справу передано до Зарічного районного суду м. Суми за підсудністю. 06 січня 2026 року Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 755/17944/18 від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

Заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив відповідач не подав.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" це юридична особа, що працює під брендом Національного банку «ШвидкоГроші».

Відповідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" є Інші види кредитування.

Товариство, звертаючись до суду з позовом, надало Довідку-Розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором, Договір про надання послуг з переказу коштів, інформація про ідентифікацію позичальника, інформацію про перерахування коштів, з яких судом встановлено, що:

Пройшов ідентифікацію шляхом використання системи Bank ID Національного банку позичальник ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання якого АДРЕСА_1 .

Між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та ТОВ Універсальні платіжні рішення укладено Договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01.2 від 04 січня 2024 р.

Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 18.11.2025, на платіжну картку клієнта: 08.06.2025 12.26:24 успішно перераховано кошти на суму 1 000.00 грн в системі iPay.ua-766499701, призначення платежу: видача за договором кредиту №12.05.2025-100001635.

Згідно з Довідкою-Розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №12.05.2025-100001635 від 12.05.2024, позичальник ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , заборгованість складає: 6 000.00 грн основний борг; 4 620.00 гр проценти; 2 820.00 грн неустойка, а разом 13 440.00. Проценти по кредиту нараховані за період з 12.05.2025 по 26.10.2025.

Мотиви, якими керується Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків. (див. постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 404/6483/17 (провадження № 61-14432св19)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 11-228сап21 зазначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21).

У цій справі позивач не надав до суду жодного первинного документа на підтвердження розміру заборгованості, тому суд вважає, що позивач не надав достатніх та достовірних доказів щодо розміру кредиту, процентної ставки, строку дії, які були досягнуті сторонами договору при укладанні договору.

Розрахунок заборгованості, наданий ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", не є первинним документом, який стверджує отримання кредиту, строк користування грошовими коштами, правильність нарахування процентів, а отже не є належним доказом існування боргу.

Відповідно до чч.1- 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відмовляючи у позові ТОВ"СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд звертає увагу про відсутність підстав для захисту права ТОВ"СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" у обраний спосіб стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та ОСОБА_1 від 12.05.2025 № 12.05.2025-100001635 заборгованості у розмірі 13 44.00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Керуючись стст. 7, 141, 191, 258-259, 263-265, 268, 272, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Ухвалив:

Відмовити в позові ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.05.2025 № 12.05.2025-100001635.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інформація про сторони та інших учасників справи: позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" код за , місце знаходження юридичної особи: вулиця Саксаганського, 133-А, м. Київ, 11032, Україна; представник позивача Мохир Ярослав Вікторович РНОКПП: НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_1 , внутрішньо переміщена особа, РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя А. І. Косар