Справа № 471/350/25
Провадження №2/471/41/26
Номер рядка звіту 22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року с-ще Братське

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Прокопчук Н.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Бем Ю.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ще Братське цивільну справу № 471/350/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Зверов В.В.» про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного підприємства «Зверов В.В.» про розірвання договору оренди.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ПП «Зверов В.В.» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 9,1152 га з кадастровим номером :03:000:0090. 18.11.2021 року за договором дарування укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 остання стала власником вказаної земельної ділянки, про що було повідомлено орендаря. Позивач вказує на те, що відповідач за період 2023-2024 роки не сплатив їй орендну плату, та станом на час звернення до суду мається заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 21788,38 грн. Невиконання умов договору є підставою для його розірвання, у зв`язку з чим позивач і звернулася до суду із вказаним позовом.

Під час судового засідання позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили про їх задоволення, зазначили, що про зміну власника землі орендар був повідомлений вчасно, однак свої зобов`язання за договором оренди не виконував належним чином та орендну плату не сплачував з 2019 року, а надані розписки щодо сплати коштів за договором видані іншим підприємством, ТОВ «Білоусівка 2007» з яким ніяких договірних відносин ані попередній власник, ані позивач не мали. Надати розрахунок орендної плати за 2023 рік позивач не має можливості, оскільки нормативно-грошова оцінка землі не проводилася.

Представник відповідача, адвокат Андрухов М.І. позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві, суду також пояснив, що після набуття права власності на земельну ділянку позивач не повідомила орендаря про зміну власника землі та не надала реквізити для сплати орендної плати у зв`язку з чим утворилася заборгованість до договором. Також зазначив, що попередній власник землі отримала орендну плату включно до 2023 року, що вона підтвердила під час судового засідання. Зважаючи на викладене просив суд відмовити у задоволенні позову.

Під час судового засідання орендар ОСОБА_3 суду зазначив, що заборгованість за договором виникла з вини позивача, оскільки вона не надавала реквізити для сплати орендної плати. Грошовими переказами від 07.11.2025 року підприємством було перераховано орендну плату у розмірі 7490,52 грн. за 2024 рік та 8389,40 грн. за 2025 рік. Отже, усі зобов`язання за договором виконано, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ПП «Зверов В.В.» було укладено договори оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0090. Термін дії договору становить 10 років.

Відповідно до п.п. 9, 11, 12 Договору орендна плата виплачується в строк до 31 грудня кожного року у грошовій формі та становить 3% від нормативно грошової оцінки, 6042,63 грн. Можлива передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати.

27 серпня 2018 року до договору було укладено додаткову угоду якою визначено строк дії договору 18 років до 27.08.2033 року.

28 серпня 2020 року до договору було укладено додаткову угоду якою визначено строк дії договору до 27.08.2036 року.

18 листопада 2021 року на підставі договору дарування ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0090, площею 9,1152 га.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 33 вказаного Закону договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором

Згідно з частиною першої статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Позивач як у позові так і під час судового засідання вказувала на те, що після набуття права власності на земельну ділянку вона повідомила про це орендаря, однак останній свої зобов`язання щодо сплати орендної плати не виконує, на її телефонні дзвінки та листи не відповідає.

Заперечуючи позовні вимоги представник відповідача, адвокат Андрухов М.І., суду зазначив, що затримка у розрахунку орендної плати сталася також і з вини позивачки, оскільки про зміну власника землі ПП «Звєров В.В.» дізналося лише у 2023 році. Окрім цього, попередній власник землі ОСОБА_2 у 2019 році отримала орендну плату за період 2020-2023 роки включно, що підтверджується письмовими доказами (арк..с. 45-47), а також це підтвердила сама ОСОБА_2 під час судового засіданні.

Судом, за клопотанням представника позивача, адвоката Бем Ю.Ю., було допитано у якості свідка ОСОБА_2 , яка показала суду, що підпис на наданих документах про розрахунок за орендну плату нібито її, однак коштів за земельний пай вона від ПП «Зверов В.В.» не отримувала.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Стороною відповідача, як доказ отримання орендної плати за земельну ділянку за період 2019-2023 року, надані документи датовані 30.08.2019 року та 28.08.2020 року щодо отримання ОСОБА_2 від директора ТОВ «Білоусівка 2007» Зверова В.В. грошових коштів в рахунок орендної плати за земельний пай за 2020-2024 роки. Однак, судом дані докази не приймаються, оскільки належним платником за договором оренди є ПП «Зверов В.В.» а не ТОВ «Білоусівка 2007».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду справи у суді, 07.11.2025 року ПП «Зверов В.В.» сплатило ОСОБА_1 орендну плату за 2024 рік у сумі 7409,52 грн.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що орендар не належним чином виконував свої зобов`язання за договором оренди, допустив систематичну несплату орендної плати, а саме за 2023-2024 роки, що є підставою для розірвання договору оренди від 27.08.2015 року. Сплата частини заборгованості з орендної плати після пред`явлення позову про розірвання договору або під час розгляду справи не позбавляє орендодавця права вимагати розірвання договору. Систематична несплата свідчить про неналежне виконання договірних зобов`язань, і подальше погашення боргу не змінює факту, що порушення вже відбулося і має систематичний характер. Отже, вимоги щодо розірвання договору оренди підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги щодо стягнення заборгованості за орендною платою за 2023-2024 року у сумі 21788,38 грн.

Як зазначалося вище, розмір орендної плати за договором становить 3% від нормативно грошової оцінки землі, що на момент укладення договору становило 6042,63 грн.

Згідно листа ГО Держгеокадастру у Миколаївській області від 28.01.2026 року НГО земельної ділянки площею 9,1152 га з кадастровим номером :03:000:0090 за 2024 рік становить 324264,92 грн., НГО за 2023 рік не проводилося.

За таких обставин стягненню підлягає заборгованість за 2023-2024 роки у сумі 8361,06 (2318,43 грн. недоплачена орендна плата за 2024 рік; 6042,63 грн. орендна плата за 2023 рік відповідно до умов договору).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частковому задоволенню.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати понесені при сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам. 1683,57 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємства "Зверов В.В." про розірвання договору оренди задовольнити частково.

Розірвати договір б/н від 27 серпня 2015 року оренди земельної ділянки, з кадастровим номером :03:000:0090 загальною площею 9,1152 га, укладений між ОСОБА_2 та приватним підприємством "ЗВЕРОВ В.В.

Стягнути з приватного підприємства "ЗВЕРОВ В.В." на користь ОСОБА_1 8361 (вісім тисяч триста шістдесят одну) гривню 06 копійок заборгованості з орендної плати за 2023-2024 роки.

Стягнути з приватного підприємства "ЗВЕРОВ В.В." на користь ОСОБА_1 витрати понесені при сплаті судового в сумі 1683,57 грн. (одну тисячу шістсот вісімдесят три) гривні 57 копійок.

Позивач - ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Приватне підприємство "ЗВЕРОВ В.В.", юридична адреса: с. Григорівське, Вознесенського району Миколаївської області, .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до миколаївського апеляційного суду порядку, відповідно до положень ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 03.03.2026 року.

Суддя Гукова І. Б.,