Справа № 682/105/26
Провадження № 2-о/682/9/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м.Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Матвєєвої Н.В.

з участю секретаря судового засідання Кисельової А.М.,

заявника ОСОБА_1

представника заявника - адвоката Янцеловського М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута Хмельницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янцеловський Микола Францович, про встановлення юридичного факту, заінтересована особа - Славутський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Шепетівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду зі вказаною заявою, в якій просить встановити факт народження його - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Краснодар російської федерації, зазначивши в актовому записі про народження у графі «мати» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, у графі «батько» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин російської федерації.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місті Краснодар російської федерації народився ОСОБА_1 . Його батьками є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його мати народилася в селі Бугурчан Хабаровського краю російської федерації, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області 22.07.2003 року. Батько ОСОБА_3 народився в м. Краснодар російської федерації, після виповнення йому однорічного віку батько покинув сім`ю і місце його перебування невідоме. В 1974 році мати заявника переїхала на постійне місце проживання в м. Шепетівка Хмельницької області та зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 , змінила прізвище на - ОСОБА_6 . З жовтня 1996 року та по теперішній час він постійно мешкає в Шепетівському районі Хмельницької області, є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Шепетівським МРВУМВС України в Хмельницькій області 17.10.1996 року. Наразі ним втрачено оригінал свідоцтва про народження. 13.11.2025 року Шепетівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано відповідь на його заяву, в якій зазначено, що надання правової допомоги у витребуванні документів на підтвердження факту реєстрації актів цивільного стану від органів російської федерації для повторної видачі свідоцтва про народження, неможливе. Встановлення зазначеного факту народження необхідне йому для реалізації його прав та обов`язків, зокрема для оновлення інформації щодо бронювання.

Просив суд встановити факт народження ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у місті Краснодар російської федерації, зазначивши в актовому записі про народження у графі «мати» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, у графі «батько» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин російської федерації.

В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали повністю, просили її задовольнити.

Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, при вирішення справи покладаються на розсуд суду.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, покази свідків, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до п. 7 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення". Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

З моменту повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України - 24.02.2022 року, органи України, які уповноважені проводити державну реєстрацію народження громадян України на території російської федерації, не функціонують. Відтак, державну реєстрацію народження компетентними органами України не проведено.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення повісток, листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняється судовим імунітетом.

До таких висновків на основі аналізу норм права та фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19, від 18.05.2022 року у справі № 428/11673/19, а також Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі № 635/6172/17.

Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України.

Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Краснодар росія.

Згідно свідоцтва про неповну середню освіту від 14.06.1988 року заявник ОСОБА_1 , навчався в середній школі АДРЕСА_1 та закінчив її в 1988 р.

Згідно диплома серії НОМЕР_5 від 14.06.1991 року, реєстраційний №7648 заявник ОСОБА_1 01.09.1988 року вступив до професійно-технічного училища №20 м. Шепетівки і 14.06.1991 року закінчив повний курс училища з отриманням середньої освіти за професією фрезерувальник, що також підтверджується випискою підсумкових оцінок успішності до диплома № НОМЕР_6 від 14.06.1991 р. та випискою підсумкових оцінок успішності до диплома № НОМЕР_7 від 15.01.2008 р. (дублікат).

Згідно військового квитка НОМЕР_8 , виданого ОСОБА_1 , зазначено, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , документ виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно страхового свідоцтва по змішаному страхуванню життя серії НОМЕР_9 , заявник застрахував своє життя, свідоцтво видане начальником інспекції державного страхування по місту Шепетівка Хмельницької області від 07.02.1991 року.

Згідно трудової книжки НОМЕР_10 ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України з 14.06.1991 р. по 20.01.1998 р.

Згідно паспорта НОМЕР_1 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народилася в с. Бугурчак Хабаровського краю росія.

Згідно диплома Щ №661734 від 30.03.1973 року ОСОБА_2 вступила в 1970 р. Краснодарський вечірній технікум легкої промисловості та закінчила його в 1973 р.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_11 від 04.11.1987 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_6 .

Відповідно до трудової книжки, ОСОБА_7 розпочала працювати на Шепетівському сахкомбінаті з 10.11.1958 року.

Згідно листа Шепетівського відділу державної реєстрації акті цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області №537/24.16-40 від 13.11.2025 року зазначено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану України не надають правову допомогу у вирішені питання щодо витребування документів про реєстрації актів цивільного стану компетентними органами російської федерації.

Заявником надані суду фотознімки, на яких він зображений разом із своєю мамою та татом у малолітньому віці.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_7 , та з дитинства проживав в м. Шепетівка Хмельницької області. Крім того, ОСОБА_7 підтвердила, що її син народився від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина російської федерації, який визнав батьківство по відношенню до її сина, був записаний у свідоцтві про народження батьком дитини. Проте разом вони прожили недовго, після припинення сімейних відносин, вона забрала дитину і переїхала з м. Краснодар на постійне місце проживання до м. Шепетівка, де проживає на теперішній час.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Iiuycu and Оіїшт v. Ivlvldoua and Russia."), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

У Постанові Верховного суду від 31 січня 2024 року у справі № 643/1873/23, провадження № 61-9113св23 зазначено, що невизначеність норм процесуального закону не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Зазначена справа стосувалась встановлення факту народження на території російської федерації.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частини 3, 4 статті 49 Цивільного кодексу України).

Згідно із змісту статті 144 Сімейного кодексу України реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 13 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Верховний Суд у зазначеній Постанові зауважив, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою, зокрема, фактів народження фізичної особи та її походження.

Відповідно до статті 22 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон про міжнародне приватне право) до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону про міжнародне приватне право документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Аналогічно регламентовано зазначене питання у пункті 7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила реєстрації актів цивільного стану), відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Однак зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю рф.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України та повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року російських військ на територію України задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

У відповідь на акт збройної агресії рф проти України Президент України підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з рф, про що 24 лютого 2022 року оголошено на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ України.

На доручення Глави Української держави Міністерство закордонних справ України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права.

01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі - Закон № 2783-IX).

Закон № 2783-IX передбачає: зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР, у відносинах з рф та Республікою Білорусь (стаття 1); вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР (стаття 2).

Відповідно до статті 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення.

Стаття 25 Закону України «Про міжнародні договори України» містить аналогічну норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами.

За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції у відносинах з рф та Республікою Білорусь зупинено з 27 грудня 2022 року.

Відтепер до документів, виданих на території рф і Білорусі, при їх пред`явленні на території України застосовується вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05 жовтня 1961 року, яка є чинною у відносинах України з рф і Білоруссю.

З огляду на збройний конфлікт між рф та Україною заявник об`єктивно позбавлений можливості відновити втрачене свідоцтво про народження, видане на території російської федерації, оскільки відсутня можливість витребувати актовий запис про народження, складений державними органами російської федерації для повторної видачі свідоцтва про народження.

Відповідно до позиції Верховного суду України, викладеної в п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту народження.

У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VII та частини четвертої статті 263 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду і зокрема Великої Палати Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, і у суддів відсутні права для не застосування таких висновків.

Оскільки факт народження ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Краснодар російської федерації від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина російської федерації, знайшов підтвердження у судовому засіданні, реєстрація народження заявника відбулася на території російської федерації, з якою наразі Україна розірвала дипломатичні відносини, 01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі - Закон № 2783-IX), свідоцтво про народження втрачене заявником, одержати повторне свідоцтво про народження він немає можливості в позасудовий спосіб, встановлення факту народження необхідне заявнику для реалізації прав фізичної особи, відтак є підстави для задоволення заяви, встановлення в судовому порядку факту народження заявника, із зазначенням в актовому записі про народження у графі «мати» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, у графі «батько» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин російської федерації.

З цих підстав заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 22 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.25 Закону України «Про міжнародні договори України», Законом України «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», ст. 12, 13, 209, 259, 263 265, 293, 315 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Славутський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Шепетівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення юридичного факту, задовольнити.

Встановити факт народження, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Краснодар російської федерації, зазначивши в актовому записі про народження у графі «мати» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, у графі «батько» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин російської федерації.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням https://sl.km.court.gov.ua/sud2214/.

Суддя Матвєєва Н. В.