Справа № 686/6417/26
Провадження № 2-з/686/31/26
УХВАЛА

03 березня 2026 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Хараджа Н.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

02 березня 2025 року представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Заяву подано разом із позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування заяви представник зазначив, що предметом позову є стягнення з відповідача ОСОБА_3 боргу за договором позики від 17.02.2025 у сумі 930 406,05 грн. З огляду на характер спору та розмір заборгованості, існує обґрунтований ризик відчуження відповідачем належного йому майна або зняття коштів з банківських рахунків з метою уникнення виконання можливого рішення суду. Представнику не відомий повний перелік майна відповідача, однак з огляду на розмір заборгованості та відмову добровільно виконувати зобов`язання, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити частково.

В заяві про забезпечення позову має бути обґрунтовано необхідність забезпечення (ст.151 ЦПК). Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників процесу (ст.153 ЦПК). Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3.ст.150 ЦПК). За ст.150 ЦПК передбачено серед видів забезпечення позову арешт майна. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову шляхом втручання в проведення публічних конкурсних процедур.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії судового розгляду, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист.(ч.2.ст.149 ЦПК).

Водночас, як вбачається із заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 не надала суду повних відомостей щодо належного відповідачу рухомого і нерухомого майна у зв`язку з чим, із урахуванням принципу диспозитивності, не довела співмірності заходів забезпечення позову, на застосуванні яких наполягала позивачка, заявленим позовним вимогам.

Враховуючи інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких підлягають обмеженню й можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, суд позбавлений можливості за відсутності повних відомостей щодо рухомого і нерухомого майна надати оцінку співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а отже і застосувати такі заходи.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку про неможливість забезпечення позову у спосіб, що заявлений позивачем, а саме: шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу, та знаходиться у нього чи в інших осіб.

Посилання позивача на значну суму позову, не може бути єдиним обґрунтуванням необхідності застосування судом заходів забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем.

Позивачем не було вказано чіткого переліку майна відповідача, а також приблизну вартість цього майна, що унеможливлює вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно.

Спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно відповідача не відповідає принципу співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник, звертаючись до суду, не навела правових підстав для застосування забезпечення позову саме шляхом накладення арешту. Не надала додаткових документів та інших доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Згідно абзацу першого пункту 4 означеної Постанови Пленуму Верховного Суду України розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_3 , позивачем належним чином не обґрунтовано. Застосування цього заходу може призвести до безпідставного обмеження права користування майном та його передачі іншим особам, що є втручанням у право власності. У зв`язку з цим у задоволенні заяви в цій частині слід відмовити.

Крім того, щодо накладення арешту на грошові кошти, що знаходиться на рахунках ОСОБА_3 , в банківських установах України, у межах суми позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявленого позову є стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 930 406,05 грн.

У постановах Верховного Суду від 02 серпня 2019 року в справі №915/538/19 та від 06 листопада 2018 року в справі №923/560/17 викладена правова позиція, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат. Суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.

У постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 року в справі №904/2357/20, від 17 серпня 2022 року в справі №361/3446/21 зазначено, що предметом позову у справі є вимоги позивача про стягнення коштів й виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. Тому застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Тож, суд вважає, що наявні підстави для накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках у банківських та фінансових установах в межах суми, про стягнення якої подано позов, оскільки такий захід забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним і співмірним із заявленими позовними вимогами та дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення у разі задоволення позову і, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Таким чином, з огляду на те, що між сторонами існує спір щодо стягнення заборгованості за договором позики, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, а саме шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в банківських установах України в межах суми 930 406,05 грн.

Керуючись ст. ст. 149, 150-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в банківських установах України в межах суми 930 406,05 грн.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний термін з моменту проголошення.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа