Справа № 524/6315/25
Провадження №2/524/4519/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.03.2026 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Алексашиної Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Сінельнік В.О.,

представника позивачів адвоката Єрмоленка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в окрему одиницю майна зі спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ в окрему одиницю майна зі спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позов обґрунтовують тим, що позивачі в рівних частках (по 3/10) є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та приватизованої ділянки площею 0,0420 га, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.05.2007 року позивачам належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,0066 га, що розташована за згаданою адресою, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Співвласником вказаного будинку є відповідач ОСОБА_3 .

За час проживання та користування вказаним нерухомим майном позивачі без дозвільної документації провели реконструкцію (добудову) житлового будинку літ «А, А1, а2» за рахунок житлової прибудови літ «А2» площею 68,4 кв.м, житлової прибудови літ «А3» площею 11,6 кв.м, а також знесені сарай літ «В, в», сарай літ «Р, р 1», вбиральня літ «Ж», «М», «О», навіс літ «П», літня кухня літ «б», прибудова літ «а1».

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17 січня 2025 року, яке набрало законної сили 18.02.2025 року, у справі №524/5871/24 визнано за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по частці за кожним на будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи та роботи, які використані в процесі створення зазначеного об`єкту нерухомого майна.

В подальшому позивачі для реєстрації права власності та ввід в експлуатацію об`єкта нерухомого майна звернулися до компетентних органів.

Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області роз`яснило, що вказане питання не належить до повноважень управління.

Відповідно до листа ТОВ «Кременчуцька інжинірингова компанія» роз`яснено, що оскільки відсутня згода співвласника ОСОБА_3 на підписання, подання декларації та подальше введення в експлуатацію об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 , позивачі можуть звернутися до суду для виділення об`єкта нерухомого майна в натурі.

Позивачі отримали висновок експерта від 24.04.2025 року про можливий поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (з урахуванням житлових прибудов) по АДРЕСА_1 , з урахуванням часток співвласників, а також про варіант порядку користування земельною ділянкою.

Позивачі прохають:

1. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 (3/10 частки) та ОСОБА_2 (3/10 частки) житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

2. Виділити позивачам в натурі 3/5 частини (кожному по 3/10 частини) житлового будинку з господарськими будівлями та визнати за ними право власності, як на окремий об`єкт нерухомого майна, по АДРЕСА_1 , а саме, на приміщення житлового будинку загальною площею 112,3 кв.м літ «А, А1, а2» (з урахуванням житлових прибудов літ «А2», «А3»), що складається з наступних приміщень:

- передня «3-1» площею 21 кв.м;

- кімната «3-2» площею 41,4 кв.м;

- кімната «3-3» площею 11,6 кв.м;

- пральня «3-4» площею 6 кв.м;

- санвузол «3-5» площею 5,7 кв.м;

- кухня «3-6» площею 26,6 кв.м;

По надвірним господарським будівлям та спорудам:

-Погріб під частиною будівлі літ «Бп»;

-Літню кухню літ «Б»;

-Гараж літ «Д»;

-Огорожу №1-№3.

3. Виділити позивачам в користуванням на 3/5 ідеальних часток земельну ділянку площею 486 кв.м (кадастровий номер :06:003:1130 площею 420 кв.м, присадибна ділянка кадастровий номер :06:003:0382 площею 66 кв.м для ведення садівництва) на плані висновку експертизи зазначена синім кольором.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися.

Представник позивачів адвокат Єрмоленко О.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав. Вказав на те, що без згоди відповідача, який є співвласником у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями, позивачі не можуть узаконити здійснені прибудови та оформити право власності на них.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Зважаючи на те, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача невідоме, його виклик до суду здійснено у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Причини неявки до суду відповідач не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що позивачі та їх представник не заперечили проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі матеріалів наявних у справі.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, заслухавши представника позивачів, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка площею 897 кв.м по АДРЕСА_1 . /а.с.33-34, 37, 38/

Сторонам належить право власності на вказане нерухоме майно у наступних частинах:

-ОСОБА_1 3/10 частини;

-ОСОБА_2 3/10 частини;

-ОСОБА_3 2/5 частини (з розрахунку: 8/50+6/25=2/5).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :06:003:1130 площею 0,042 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). /а.с.39, 40-46/

Крім того, згідно наданих копій державних актів на право власності на земельну ділянку та витягу з Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належать земельна ділянка з кадастровими номерами :06:003:0382 площею 0,0066 га (66 кв.м) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). /а.с.47, 48, 49, 50-56/

Позивачами надано копію технічного паспорту належного їм на праві спільної часткової власності житлового будинку садибного типу. /а.с.56-59/

Згідно вказаного технічного паспорту без надання дозвільної документації проведена реконструкція житлового будинку літ. «А, А1, а2» за рахунок житлової прибудови літ. «А2» пл.68,4 кв.м, житлової прибудови літ. «А3» пл. 11,6 кв.м.

Аналогічна інформація про зміни на об`єкті нерухомого майна, які потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт підлягає прийняттю в експлуатацію, міститься у витягу з Реєстру будівельної діяльності. /а.с.60-65/

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17.01.2025 року у справі №524/5871/24 визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частці за кожним будівельних матеріалів, обладнання, конструктивних елементів та робіт, які використані в процесі створення об`єкту нерухомого майна - житлового будинку літ «А, А1, А2, А3, а2», утвореного за рахунок будівництва житлової прибудови літ «А2» площею 68,4 кв.м, житлової прибудови літ «А3» площею 11,6 кв.м, що знаходяться по АДРЕСА_1 . /а.с.27-30/

У цій справі позивачі прохають виділити їм в натурі частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями з урахуванням здійснених ними без отримання дозволів реконструкцій та прибудов.

Наданий позивачами висновок будівельно-технічної експертизи із запропонованим варіантом розподілу виконаний з урахуванням проведеної без отримання дозволів реконструкції та прибудов. /а.с.11-25/

Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради направило представнику позивачів листа, у якому повідомило, що питання реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкти нерухомого майна не належить до повноважень управління. /а.с.31/

При цьому, суду не надано запит адресований вказаному управлінню, внаслідок чого суд позбавлений можливості переконатися, що у запиті порушувалось питання здачі в експлуатацію об`єкта нерухомості, як про це стверджував в судовому засіданні представник позивачів.

Згідно відповіді ТОВ «Кременчуцька інжинірингова компанія» позивачам рекомендовано звернутися до суду щодо виділення зазначеного об`єкта нерухомості в натурі, зважаючи на відсутність згоди ОСОБА_3 на підписання та подання декларації про ввід в експлуатацію об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 . /а.с.32/

Представник позивачів у судовому засіданні посилався на те, що здати вказане новостворене нерухоме майно в експлуатацію неможливо без згоди відповідача у справі.

Однак, з обставин цієї справи убачається, що спір не зводиться до відсутності згоди відповідача на здачу в експлуатацію добудованого нерухомого майна.

З наданих матеріалів убачається, що будинок по АДРЕСА_1 , який належить сторонам у справі на праві спільної часткової власності, має об`єкти самочинного будівництва. Вказані об`єкти самочинного будівництва не здані в експлуатацію, не зареєстровані у встановленому законом порядку, та за позивачами на підставі рішення суду визнано лише право на будівельні матеріали.

Втім, позивачі у справі прохають припинити право спільної часткової власності та виділити в натурі частину житлового будинку з урахуванням здійснених без отримання відповідних дозволів прибудов.

В цьому контексті суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про основи містобудування» реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій.

За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц нагадала, що державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Визнання ж права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК Україничи іншими нормативними актами не передбачено. (пункти 60-62 постанови)

У постанові від 12 квітня 2023 року у справі №511/2303/19 Велика Палата Верховного Суду сформовано висновок про те, що до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Постановою Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 (про виділ майна зі спільної часткової власності та визнання права власності на це майно за заявою товариства з обмеженою відповідальністю) скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, справу передано на новий касаційний розгляд. Зазначив, що норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо); при цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна; не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна; установивши факт самочинної перебудови (реконструкції) об`єкта нерухомості (демонтаж та улаштування нових перегородок, у тому числі капітальних, зміну площі, конфігурації та кількості приміщень) після одержання сторонами у власність нерухомого майна, суд всупереч вимогам статті 317, частині четвертій статті 357, частинам першій, другій статті 376, статті 364 ЦК Українибезпідставно погодився щодо правомірності виділу часток зі спільного майна, що є об`єктом самочинного будівництва, та дійшов помилкового висновку про те, що відсутність відповідних дозволів і висновків щодо можливості виділу в натурі частки з нерухомого майна не є самостійною підставою для відмови в такому виділі.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог про виділ позивачам часток у праві власності на нерухоме майно (будинок), яке має у своєму складі об`єкти самочинного будівництва.

Подібні дії призвели б до фактичного визнання в судовому порядку права власності на об`єкти будівництва, не прийнятого в експлуатацію, що не передбачено нормами Цивільного кодексу України чи іншими нормативними актами.

Що стосується посилання представника позивачів на те, що на здійснені прибудови поширюється будівельна амністія, суд зауважує наступне.

Будівельна амністія як інструмент введення в експлуатацію об`єктів нерухомого майна, що були побудовані без отримання дозвільної документації, закріплена у п. 9 розд. V «Прикінцеві положення» ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вказана норма передбачає, що орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 500 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 500 квадратних метрів;

збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення.

Таким чином, будівельна амністія застосовується в позасудовому порядку до об`єктів будівництва, що відповідають визначеним критеріям.

Втім, відомості про те, що позивачі у встановленому законом порядку скористалися процедурою так званої будівельної амністії, відсутні.

Питання про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва у відповідності до ч. 3 5 ст. 376 ЦК Українипозивачами також не порушується.

Суд наголошує, що у цій справі основною перешкодою для виділення в натурі часток у праві часткової власності на об`єкт нерухомості, є не відсутність згоди одного зі співвласників на здачу новозбудованих об`єктів в експлуатацію, а та обставина, що такі добудовані/реконструйовані об`єкти є самочинним будівництвом, як наслідок, не прийнятим в експлуатацію.

Щодо відсутності згоди відповідача, як можливої перепони для прийняття новозбудованих об`єктів в експлуатацію, суд звертає увагу на наступне.

Позивачі не позбавлені можливості здійснити виділення в натурі часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виходячи з тих технічних характеристик, які існували до здійснення ними реконструкції та добудов.

Після виділення в натурі відповідних часток можливе застосування будівельної амністії (за наявності підстав) до здійснених прибудов та подальше прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Отримання згоди відповідача в такому випадку не вимагається, оскільки після виділення часток право спільної часткової власності на єдиний об`єкт нерухомості перетвориться на право приватної власності на окремі об`єкти.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заявлених позовних вимог про виділення позивачам в натурі 3/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями та визнання за ними права власності на окремий об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 .

Як наслідок, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про виділення позивачам в користування земельної ділянки площею 486 кв.м відповідно до плану запропонованого експертом, оскільки така позовна вимога є похідною від вимоги про виділення в натурі частин житлового будинку з господарськими будівлями та сформована з урахуванням здійснених позивачами самочинних прибудов.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 258, 263, 265, 280, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в окрему одиницю майна зі спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Алексашина Н.С.