441/2701/25 2/441/339/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

/заочне/

19.02.2026 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Стебеляк А.-А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

представник Грибанов Д.В. в інтересах ТОВ «ФК «ЄАПБ», 22.12.2025 звернувся в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 42 797 грн. 95 коп. боргу за кредитним договором № від 05.06.2020. Позов обґрунтовує тим, що 05.06.2020 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № , згідно умов якого Товариство строком до 05.06.2023, надало відповідачу 49 955 грн. 20 коп. кредиту зі сплатою процентів за користування кредитом, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за таким належним чином не виконував, через що у нього перед АТ «ОТП Банк» виникла заборгованість, яка станом на 20.06.2025 склала 42 797 грн. 95 коп., що 20.06.2025 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20/06/25, згідно умов якого право грошової вимоги за договором № від 05.06.2020 перейшло до позивача, сума заборгованості на 30.11.2025 складає 42 797 грн. 95 коп., з яких 17 577 грн. 61 коп. загальна сума боргу по тілу, 19 700 грн. 28 коп. загальна сума боргу по відсотках та 5 520 грн. 06 коп. загальна сума боргу по комісії. Просив позов задовольнити.

Ухвалою судді від 22.01.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 9).

Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Грибанов Д.В. у заяві від 22.12.2025 просив про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності, щодо заочного розгляду справи, не заперечив (а.с. 4).

Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив у заяві від 22.12.2025 представник позивача (а.с. 14).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3 ст.207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Із змісту позовної заяви від 22.12.2025, із доданих до неї копій документів, зокрема анкети-заяви від 05.06.2020, копії кредитного договору № з додатками до нього, паспорта споживчого кредиту, заяви-приєднання (акцепт) № 25/02, від 05.06.2020 до оферти щодо укладення договору добровільного страхування життя, заяви на видачу готівки № 600Т009NYG від 05.06.2020 убачається, що 05.06.2020 між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір, за умовами якого, строком до 05.06.2023, відповідач отримав кредит у сумі 49 955 грн. 20 коп., з них 46 600 грн. на споживчі цілі шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу Банку та 3 355 грн. 20 коп. на придбання послуг зі страхування у ТДВ «СК «Арсенал лайф» : «Страхування від нещасного випадку».

Відповідно до п. 1.2. договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись : фіксована процента ставка у розмірі 36.00 % річних.

ОСОБА_1 не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № від 05.06.2020, внаслідок чого у нього перед АТ «ОТП Банк» виникла заборгованість, яка станом на 20.06.2025 склала 42 797 грн. 95 коп., з яких 17 577 грн. 61 коп. загальна сума боргу по тілу, 19 700 грн. 28 коп. загальна сума боргу по відсотках та 5 520 грн. 06 коп. загальна сума боргу по комісії.

20.06.2025, між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20/06/25, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.

Згідно витягу з реєстру боржників № 1 від 20.06.2025 до договору факторингу № 20/06/25, АТ «ОТП Банк» відступило позивачу право вимоги до боржника ОСОБА_1 , сума заборгованості останнього за договором № від 05.06.2020 склала 42 797 грн. 95 коп.

Факт оплати суми фінансування за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 20/06/25 від 20.06.2025 підтверджується платіжною інструкцією № 43 від 20.06.2025.

Із матеріалів справи убачається, що на 30.11.2025 заборгованість за договором № від 05.06.2020 ОСОБА_1 не погашена, залишок заборгованості складає 42 797 грн. 95 коп. з яких 17 577 грн. 61 коп. загальна сума боргу по тілу, 19 700 грн. 28 коп. загальна сума боргу по відсотках, нарахованих в межах визначеного договором строку кредитування та 5 520 грн. 06 коп. загальна сума боргу по комісії.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Ураховуючи вищенаведене, а саме те, що ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання умов укладеного 05.06.2020 між сторонами договору допустив заборгованість перед Кредитором, що позивач набув право вимоги до відповідача за договором № на законних підставах, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 37 277 грн. 89 коп., з яких 17 577 грн. 61 коп. загальна сума боргу по тілу та 19 700 грн. 28 коп. загальна сума боргу по відсотках, нарахованих в межах визначеного договором строку кредитування.

Суд не убачає підстав для стягнення з відповідача комісії в розмірі 5 520 грн. 06 коп., з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження № 61-27618св18 зазначено, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі № 15-рп/2011, держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Пунктом 1.1 договору № від 05.06.2020 передбачено комісію за управління кредитом у розмірі 0, 85 % від суми кредиту, щомісячно.

Однак, встановивши в кредитному договорі сплату щомісяця комісії за управління кредитом, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним, та фактично нарахував комісію за ту саму послугу, за яку відповідач має сплатити згідно з договором проценти.

Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 справа № 595/290/17, провадження № 61-29972св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 справа № 311/682/16-ц, провадження № 61-24756св18; від 02.10.2019 справа № 760/20414/14-ц, провадження № 61-31205св18.

Умова, зазначена у договорі, порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, отже суперечить положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що нарахування позичальнику комісії за управління кредитом без зазначення конкретних послуг, за які її сплачено, є незаконним, відтак вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 5 520 грн. 06 коп. задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_1 на користь позивача 2 109 грн. 96 коп. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 89, 133, 259, 263, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 3, 207, 509, 526, 527, 530, 610, 626-628, 638, 1048-1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078, 1082ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження вул. Симона Петлюри, 30 в м. Київ) заборгованість за кредитним договором № від 05.06.2020 у розмірі 37 277 грн. 89 коп. та 2 109 грн. 96 коп. судового збору, а всього 39 387 грн. 85 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер