_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/3705/2012
Провадження № 4-с/947/20/26
УХВАЛА

про залишення скарги без розгляду

02.03.2026

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по цивільній справі №1512/3705/2012 за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ТОВ «Істок-2001», третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Істок» про визнання пункту кредитного договору № КД 3149 від 19 серпня 2008 року недійсним та визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

27 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» зареєстровано скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по цивільній справі №1512/3705/2012, в якій скаржник просить: поновити строк на подання скарги відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України; визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо невжиття заходів зі зняття арешту та припинення розшуку майна скаржника, які скасовані постановою про закінчення ВП № 46831081 від 19.03.2015 року; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести до державних реєстрів відомості про скасування арешту з автомобіля Mitsubishi L200, н/з НОМЕР_1 , накладеного постановою від 05.12.2013 року у ВП № 41058306; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати розшук транспортного засобу автомобіля Mitsubishi L200, н/з НОМЕР_1 , оголошений постановою від 04.01.2014 року у ВП № 41058306.

В обґрунтування скарги зазначав, що скаржник є боржником у виконавчих провадженнях № 41058306 та № 46831081, відкритих на підставі виконавчого листа у справі № 1512/3705/2012, та є власником транспортного засобу Mitsubishi L200, державний номер НОМЕР_1 , на який накладено арешт постановою державного виконавця від 05.12.2013 року у ВП № 41058306, а також оголошено розшук постановою від 04.01.2014 року. Предметом оскарження є триваюча бездіяльність органу ДВС, яка полягає у фактичному невиконанні постанови про закінчення виконавчого провадження № 46831081 від 19.03.2015 року в частині скасування арешту та розшуку майна боржника і невнесенні відповідних змін до державних реєстрів, що призводить до безпідставного, незаконного та триваючого обмеження права власності скаржника.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому, відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановлює ухвалу, якою, в разі обґрунтованості, визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Так, приписами ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В свою чергу, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

При цьому, вимогами 122-124 ЦПК України встановлено порядок обчислення процесуальних строків.

Нормами ст. 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення строку для подання скарги обґрунтовано тим, що 29.11.2024 року з відповіді сервісного центру МВС скаржнику стало відомо про наявність арешту.

24.01.2025 року ДВС повідомило про історію виконавчих проваджень та підтвердило їх закінчення.

11.03.2025 року скаржник повторно звернувся до ДВС із заявою про зняття арешту, додавши постанову від 19.03.2015 року.

25.03.2025 року отримано офіційну відповідь ДВС № 13387, якою повідомлено про неможливість зняття арешту у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження. Скаржник зазначає, що саме з цього моменту 25.03.2025 року йому стало відомо про фактичну відмову у відновленні його права.

02.04.2025 року скаржник звернувся до суду з позовом про скасування арешту.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одесу від 28.04.2025 відкрито провадження у справі № 522/8935/25-Е (провадження № 2/522/5404/25) за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту.

13.02.2026 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси закрито провадження у справі № 522/8935/25-Е у зв`язку з неналежним способом захисту. Скаржник зазначає, що ухвалу отримано в системі електронний суд 17.02.2026 р. Таким чином, на думку скаржника, протягом усього часу з квітня 2025 року до лютого 2026 року, він перебував у стані реалізації права на судовий захист.

У Постановах Верховного Суду від 31.07.2023 року по справі № 240/7127/23 та від 18.11.2020 року по справі № 466/948/19 вказано, що «з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Відповідно до п. а ч. 1 статті 449 ЦПК України, ч. 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Таким чином, на день звернення заявника до суду із вказаною скаргою, а саме 27.02.2026 року, сплинув десятиденний строк, встановлений ст. 449 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вищенаведених положень ЦПК України, дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні скарги до суду є імперативним правилом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Отже, беручи до уваги обізнаність скаржника сторони виконавчого провадження в строк, що перевищує 10 днів, з дня ознайомлення скаржника про порушення його прав, суд прийшов до висновку, що, оскільки строк на вчинення процесуальної дії сплинув, а клопотання про поновлення вказаного строку не обґрунтовано поважними причинами пропуску такого строку, подану скаргу слід залишити без розгляду, так як звернення скаржника до суду з вказаним позовом було його правом та не може бути підставою для того, щоб вважати, що строк звернення до суду з даною скаргою пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 13, 20, 126, 186, 259-261, 449 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги, відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по цивільній справі №1512/3705/2012 за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ТОВ «Істок-2001», третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Істок» про визнання пункту кредитного договору № КД 3149 від 19 серпня 2008 року недійсним та визнання дій протиправними, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. М. Куриленко