Справа № 546/15/26
Провадження № 2/550/232/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Михайлюк О.І.,

при секретарі судового засідання Шукевич Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 11695,62 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 06.02.2026 року, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20.02.2026 року від представника позивача Петрової А.І. надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки відповідачем повністю погашено заборгованість за спожитий природний газ в сумі 11695,62 грн. та відшкодовано витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяву представника позивача про закриття провадження у справі, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, провадження по справі підлягає закриттю, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Зазначене узгоджується з правовою позицією:

- Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04, відповідно до якої суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань;

- Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20, яка урахувавши висновки, сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, за змістом яких прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання, відступила від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №750/1658/20, провадження № 61-9658св20.

При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 конкретизував висновок Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04 так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення , так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Подібні висновки викладені також у постановах КЦС ВС у справі № 522/1745/14-ц, від 20 жовтня 2021 року у справі № 668/13646/15, від 26 квітня 2022 року у справі № 757/46995/17-ц, від 09 листопада 2022 року у справі № 707/289/22-ц, від 15 березня 2023 року у справі № 201/2289/20, від 29 березня 2023 року у справі № 686/3717/22, від 21 червня 2023 року у справі № 357/9051/18, від 18 жовтня 2023 року у справі 362/4790/14-ц.

Суд зазначає, що цивільним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів вказує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного цивільного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного цивільного суду (постанови Верховного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 130/1001/17, від 18 січня 2021 року у справі № Б-23/75-02, від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20, від 17 січня 2024 року в справі № 932/9029/23, від 19 лютого 2024 року в справі №32/3602/22, від 12 серпня 2024 в справі № 756/405/24.

З огляду на зазначене, суд, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у даній справ, враховує висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04, а також Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.09.2021 у справі №638/3792/20, які мають перевагу над іншими висновками колегії суддів Верховного Суду.

Судом встановлено, що після постановлення 06.02.2026 року Чутівським районним судом Полтавської області ухвали про відкриття провадження у справі, відповідач ОСОБА_1 в добровільному порядку погасив заборгованість за спожитий природний газ.

Отже, предмет спору у справі припинив існувати після звернення позивача до суду з даним позовом.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що після звернення позивачем до суду з позовом і до ухвалення судом рішення у даній справі щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ в сумі 11695,62 грн., відповідач добровільно сплатив суму боргу, що є предметом позову у даній справі, тобто своїми діями врегулював спір з приводу заборгованості за спожитий природний газ, суд вважає, що провадження по даній справі підлягає закриттю відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору у даній справі.

Згідно частини 2 статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.13, п. 2 ч. 1 ст.255, ч.2 ст. 256, ст.ст. 259, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» Петрової Анастасії Ігорівни про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Роз`яснити сторонам та представнику позивача, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Михайлюк