Номер провадження2/205/215/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Мадьонової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «Коллект Центр» звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 березня 2021 року між ТОВ « Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 3818364, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 12 050 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом - 1,90 % в день та застосовуються у межах строку кредиту. 24 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №3818364. У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників на користь ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за договором № 3818364. ТОВ «Авентус Україна» належним чином виконав свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, а строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, в результаті чого розмір заборгованості за договором № 3818364 від 14 березня 2021 року станом на день формування позовної заяви становить 39 747,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 050 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 27 474 грн., інфляційні збитки - 192,80 грн., нараховані 3 % річних - 30,70 грн. На підставі викладеного, представник позивача звернулась з цією позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3818364 від 14 березня 2021 року в загальному розмірі 39 747,50 грн., а також судовий збір у розмірі 3 028 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн.

Розпорядженням Верховного Суду від 06 березня 2022 року за № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ саме Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська (Новокодацький районний суд міста Дніпра).

Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 08 грудня 2025 року прийнято до провадження вищевказану цивільну справу та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09 лютого 2026 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ КБ «Приватбанк» письмових доказів.

Представник позивача Ткаченко М.М. сформувала в системі «Електронний суд» заяву, в якій просила провести розгляд справи без участі їх представника, задовольнивши позовну заяву в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст.130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Новокодацького районного суду міста Дніпра, однак заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення.

09 березня 2026 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра було вирішено питання про заочний розгляд справи.

За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 14 березня 2021 року між ТОВ « Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 3818364, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 12 050 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом - 1,90 % в день та застосовуються у межах строку кредиту, строком на 30 днів, зі зниженою процентною ставкою - 1,805 % в день та застосовується відповідно до наступних умов (а. с. 6-9).

Вищезазначений кредитний договір підписано сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором А845623, в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, що передбачено вищевказаним договором.

Крім того, відповідачем ОСОБА_1 разом з підписанням кредитного договору також було підписано паспорт споживчого кредиту та підписано і погоджено графік платежів за договором про споживчий кредит № 3818364 (а. с. 9-11).

Також судом встановлено, що ТОВ « Авентус Україна» було перераховано грошові кошти ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями про успішність операції за номером транзакції №922175118 у розмірі 12 050 грн. перерахованих 14 березня 2021 року о 09:39 годині про перерахування коштів на карту НОМЕР_1 (а. с. 16-18).

Більш того, на виконання ухвали суду АТ КБ «Приватбанк» було надано відповідь №20.1.0.0.0/7-260223/75841-БТ від 24 лютого 2026 року, з якої судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_2 , а з долученої до відповіді виписки по рахунку за 14 березня 2021 року судом встановлено, що цього дня на карту відповідача було зараховано грошові кошти в розмірі 12 050 грн.

Разом з тим, відповідно до розрахунку заборгованості відповідачу була нарахована заборгованість за договором № 3818364 від 04 липня 2021 року станом на 23 січня 2022 року в розмірі 39 524 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 050 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 20 262 грн.(а. с. 18-25).

Матеріалами справи підтверджено, що 24 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників (а. с. 28-37).

Згідно із реєстром боржників до договору факторингу № 24-01/2022 від 24 січня 2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 3818364 від 14 березня 2021 року на загальну суму в розмірі 39 524 грн.(а. с. 38-40).

Більш того, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, а відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3818364 від 14 березня 2021 року на загальну суму заборгованості 39 747,50 грн. (а. с. 41-53).

Пред`являючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути заборгованість за основним боргом, відсотками, інфляційними збитками та 3 % річних.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно із ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що існування заборгованості відповідача за договором про споживчий кредит № 3818364 від 14 березня 2021 року в заявленому позивачем розмірі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідачем не було надано жодних доказів і власного розрахунку з метою спростування обґрунтованості заявлених позовних вимог, та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи з погашення заборгованості.

Також судом встановлено факти укладення між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 вищевказаного договору про надання споживчого кредиту, отримання відповідачем грошових коштів за його умовами, а також беручи до уваги факт непогашення відповідачем заборгованості за вказаним у справі кредитним договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості у заявленому стороною позивача розмірі, а саме заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 3818364 від 14 березня 2021 року в загальному розмірі 39 747,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 050 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 27 474 грн., інфляційні збитки - 192,80 грн., нараховані 3 % річних - 30,70 грн.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача також понесених позивачем витрат на правову допомогу, що підтверджуються договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, який укладений між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс»; заявкою на надання юридичної допомоги № 446 від 01 жовтня 2025 року; витягом з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року, яким визначено вартість години роботи адвоката, переліком проведеної роботи з кількістю витраченого на надану правову допомогу часу, на загальну суму 13 000 грн. (а. с. 62-68).

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 13 000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи. Крім того справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, сторони до суду не з`являлися, а отже не відноситься до складних справ.

Однак, враховуючи, що рішенням суду позов задоволено, що дає суду підстави зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу і тому необхідно зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до суми 2 000 грн., що відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Керуючись ст. ст. ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» () заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3818364 від 14 березня 2021 року в загальному розмірі 39 747,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 050 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 27 474 грн., інфляційні збитки - 192,80 грн., нараховані 3 % річних - 30,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» () понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 3 028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.П. Терещенко