Справа № 156/1153/25 Головуючий у 1 інстанції: Малюшевська І. Є.
Провадження № 22-ц/802/131/26 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року ТзОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду із зазначеним позовом.

Покликалось на те, що 07 серпня 2024 року між ТзОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір № 506960-КС-001 про надання позичальнику кредитних коштів у розмірі 9000 грн, строком на 24 тижні до 22 січня 2025 року, зі зниженою процентною ставкою 1,15011539% на день, стандартною процентною ставкою 1,5 % на день, та сплатою одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 1350 грн.

Також позивач вказував, що відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на запропоновані товариством умови кредитного договору, підписавши цей договір через електронне повідомлення-одноразовий ідентифікатор та отримавши кредитні кошти на вказаний ним же рахунок. Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість на загальну суму 29 849 грн 03 коп., що складається: з прострочених платежів по тілу кредиту 8 896 грн 49 коп.; прострочених платежів по процентах 19999 грн 89 коп.; прострочених платежів за комісією 952 грн 65 коп.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 506960-КС-001 від 07 серпня 2024 року в сумі 29 849 грн 03 коп. та сплачений ним судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 506960-КС-001 від 07.08.2024 в сумі 29 849 грн 03 коп. Відшкодовано позивачу понесені судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, вимоги ЗУ «Про споживче кредитування» де визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %, а тому розрахунок заборгованості в частині нарахування відсотків є протиправним, крім того комісії за надання кредиту не підлягає стягненню, оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, вважаючи оскаржуване рішення такими, що прийняте місцевим судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки умови вказаного кредитного договору позичальником ОСОБА_1 належним чином не виконувались, у зв`язку із чим виникла заборгованість, то вона підлягає стягненню з останнього.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що 07 серпня 2024 року між ТзОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений договір про споживчий кредит № 506960-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 9000 грн, строком на 24 тижні до 22 січня 2025 року, зі зниженою процентною ставкою 1,15011539% на день, стандартною процентною ставкою 1,5 % на день та сплатою одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 1350 грн.

ТОВ «Бізнес Позика» виконало зобов`язання за договором і перерахувало на вказану відповідачем платіжну картку № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 9000 грн, що підтверджується інформаційною довідкою оператора послуг платіжної інфраструктури ТОВ «ПрофітГід» (транзакція №42304-46702-41954).

Також з наявної в матеріалах справи виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 слідує, що 07 серпня 2024 року на банківську картку, відкриту на ім`я відповідача, було зараховано кошти у сумі 9000 грн і з цього часу по 22 січень 2025 року відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами.

З приєднаної до матеріалів справи довідки про заборгованість слідує, що станом на 31 липня 2025 року, за вказаним вище кредитним договором, у відповідача ОСОБА_1 існує заборгованість по кредиту в сумі 29 849 грн 03 коп., а саме 8 896 грн 49 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 19999 грн 89 коп. - заборгованість за відсотками, 952 грн 65 коп. - заборгованість по комісії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оскільки ОСОБА_1 неналежним чином виконував зобов`язання за укладеним з ТОВ «Бізнес Позика» кредитним договором № 506960-КС-001 від 07 серпня 2024 року, то у нього виникла заборгованість щодо сплати тіла кредиту.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення цієї заборгованості з позичальника ОСОБА_1 на користь кредитодавця ТОВ «Бізнес Позика».

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність стягнення заборгованості за комісією, то слід зазначити наступне.

Сторони спору, уклавши кредитний договір, у п. 2.5. цього договору погодили, що комісія за надання кредиту становить 1350 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Частиною 2 ст. 8 цього Закону визначено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Отже, відповідно до наведених положень вказаного Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач уклавши кредитний договір погодився сплатити комісію за надання кредиту.

Аналізуючи умови укладеного кредитного договору та наведені вищи норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки умовами договору передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму цих нарахувань до графіку платежів.

Наведене також узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

Разом з тим колегія суддів вважає, що розмір заборгованості за відсотками, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика», не відповідає вимогам чинного законодавства.

Так ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не перевірив дотримання вимог чинного законодавства щодо правильності нарахування процентів за користування кредитом з урахуванням визначених матеріальним законом максимальних ставок.

Як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку, ТОВ «Бізнес Позика» розраховувало заборгованість за процентами за весь період кредитування - з 07 серпня 2024 року по 22 січень 2025 року за денними ставками, передбаченими договором - стандартною ставкою 1,5000%, зниженою процентною ставкою 1,15011539%.

Разом з тим, 22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України «Про споживче кредитування».

Зокрема, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Зважаючи на те, що у даній справі, яка розглядається апеляційним судом, договір було укладено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому строк дії п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.

Відтак, згідно вимог вказаного Закону максимальний розмір денної процентної ставки в укладеному між сторонами спору кредитному договорі не повинен перевищувати 1%.

Відповідно, ТОВ «Бізнес Позика» мало право на нарахування процентів за користування кредитом за період з 07 серпня 2024 року по 22 січень 2025 року за денною ставкою 1%.

Таким чином розмір процентів за користування кредитом за вказаний період - з 07 серпня 2024 року по 22 січень 2025 року, із врахуванням сплачених сум по тілу кредиту та виходячи із денної процентної ставки 1%, становить 14 959 грн 56 коп.

Вказаний розмір заборгованості за процентами відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Відтак, всього з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню заборгованість за договором № 506960-КС-001 про надання кредиту від 07 серпня 2024 року в сумі 24 808 грн 70 коп., з яких: 8 896 грн 49 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 14 959 грн 56 коп. - заборгованість за процентами, 952 грн 65 коп. - заборгованість по комісії.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції щодо визначення розміру заборгованості по стягненню відсотків за користування кредитним коштами, на думку колегії суддів, зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно з вимогами статті 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду у цій частині.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так як позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволено частково на 83,11 %, тому сплачений судовий збір за подання позовної заяви, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 2 013 грн 26 коп.

Оскільки апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено на 75,94 %, то судовий збір за її подання у розмірі 2759 грн 36 коп. підлягає стягненню з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 .

Шляхом взаємозаліку зазначених сум з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 746 грн 10 коп. (2759,36 - 2013,26).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 Шелудько Оксани Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 506960-КС-001 про надання кредиту від 07 серпня 2024 року в розмірі 24 808 грн 70 коп, з яких: 8 896 грн 49 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 14 959 грн 56 коп. - заборгованість за процентами, 952 грн 65 коп. - заборгованість по комісії.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 746 грн 10 коп. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженою в касаційному порядку, не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді