Справа № 136/329/26
провадження № 2/136/175/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Іванець О.Д., отримавши та розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2026 позивач ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що на підставі ухвали Господарського суду Вінницької області від 20.11.2023 у господарській справі №902/1354/23 відкрито провадження за заявою про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 . Надалі, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 22.05.2024 року у справі №902/1354/23 затверджено план реструктуризації боргів ОСОБА_2 . З інформації встановленої судом з ЄДРСР провадження у господарській справі №902/1354/23 триває. Ухвалю Господарського суду Вінницької області від 17.02.2024 розгляд справи відкладено на 01.04.26 об 11:30 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 29, 3-й поверх, зал № 4.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В Постанові Верховного суду від 12.01.2022 у справі № 185/4936/21-ц (провадження № 61-18041св21) зазначено, що судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, при цьому визначення предмета та підстав позову, обрання способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Водночас, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог боржника.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц.

З урахуванням наведеного вимоги позивача, заявлені у цій справі до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, мають розглядатися у межах справи про його банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ.

Згідно ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

В той же час, Кодекс України з процедур банкрутства не містить такої вимоги щодо справ, провадження в яких не відкрите.

Цивільний процесуальний кодекс України також не передбачає можливості передання справи на розгляд до іншого суду у випадку подання позовної заяви з порушенням предметної юрисдикції.

Водночас п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначає, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В силу норми ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи вищезазначене, суд вбачає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України відмовити у відкриті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, оскільки ця позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до Господарського суду Вінницької області, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ОСОБА_2 (справа № 902/1354/23), для вирішення майнового спору з ОСОБА_2 в межах цієї справи в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства та Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 186 ЦПК України ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Керуючись ст. 19, 186, 261, 353-355 ЦПК України, ст. 3, 4, 20 ГПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до Господарського суду Вінницької області (місцезнаходження: вул. Пирогова, буд. 29, м. Вінниця, Вінницька область, 21000), в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ОСОБА_2 (справа № 902/1354/23), для вирішення майнового спору з ОСОБА_2 в межах цієї справи в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства та Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі її подання ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день підписання суддею, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя О.Д. Іванець