КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2026 року місто Київ
Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.,
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Кузьмич Тетяною Євгеніївною, про ухвалення додаткового рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та збільшення розміру аліментів,
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальний розмір заборгованості за аліментами та пенею у сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000,00 грн щомісячно, з їх подальшою відповідною індексацією починаючи стягнення з 04.11.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 3 000,00 грн щомісячно, починаючи з 04.11.2024 та до закінчення навчання в Університеті Ессекса, але не довше ніж до досягнення ним 23 - х років. Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2025 у задоволенні заяви представника позивача Кузьмич Т.Є. про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.02.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Кузьмич Т.Є., на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2025 задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2025 змінено в частині визначення дати, з якої слід присудити стягнення аліментів, вказавши 02 жовтня 2024 року, замість 04 листопада 2024 року. В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2025 залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Кузьмич Т.Є., на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2025 задоволено. Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 02.10.2025 про відмову ухвалити додаткове рішення скасовано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

16.02.2026 через систему «Електронний суд» представником ОСОБА_1 - адвокатом Кузьмич Т.Є. було подано заяву про стягнення понесених судових витрат, в якій остання просить: вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 коп.

До заяви, окрім іншого, додані докази надсилання заяви іншим учасникам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заперечення на заяву, клопотання про зменшення розміру судових витрат відповідачем упродовж десяти днів подано не було.

При цьому, зазначена заява була доставлена ОСОБА_2 - 16.02.2026, що підтверджується квитанцією № 5984122 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви та додані до неї документи, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивачки у апеляційній скарзі на рішення суду було повідомлено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 40 000 грн. 00 коп., які позивач понесла та очікувала понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

16.02.2026 представник ОСОБА_1 - адвокат Кузьмич Т.Є. звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про стягнення понесених судових витрат.

В обґрунтування заяви зазначено, що апелянтом безпосередньо у тексті апеляційної скарги було викладено заяву про вирішення питання про судові витрати в суді апеляційної інстанції після ухвалення рішення по суті скарги, яка обґрунтована тим, що на момент подання апеляційної скарги неможливо було повно скласти розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та надати їх документальне підтвердження. Постанова Київського апеляційного суду від 09.02.2026 приймалася без участі сторін, а позивачу стало відомо про її прийняття 11.02.2026 після отримання представником позивача копії судового рішення за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною другою статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції до заяви про стягнення понесених судових витрат було долучено:

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на підставі договору № 31-07-2025 від 31.07.2025 про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Кузьмич Т.Є. та на підставі договору № 31-07/2025 від 31.07.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Ситніком В.О., партнерського договору № 31/07/2025 від 31.07.2025 про сумісне надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Кузьмич Т.Є. та адвокатом Ситніком В.О. на загальну суму 40 000 грн.;

- акт № 16/02-26 приймання-передачі юридичних послуг (правової допомоги) до договору про надання правової допомоги № 31-07-2025 від 31.07.2025, яким сторони договору погодили, що адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу на загальну суму 40 000 грн.;

- виписку з рахунку Кузьмич Т.Є. в АТ «Укрсиббанк» із відомостями про зарахування на рахунок адвоката Кузьмич Т.Є. коштів у сумі 40 000 грн. від ОСОБА_1 ;

- копію договору про надання правової допомоги № 31-07-2025 від 31.07.2025, укладеного між адвокатом Кузьмич Т.Є. та ОСОБА_1 ;

- копію договору про надання послуг (правової допомоги) № 31-07/2025 від 31.07.2025, укладеного між адвокатом Ситніком В.О. та ОСОБА_1 ;

- копію партнерського договору № 31/07/2025 про сумісне надання правової допомоги, укладеного адвокатами Кузьмич Т.Є. та Ситніком В.О. ;

- рахунок на оплату № 51 від 31.07. 2025 на суму 40 000 грн.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист,представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч. 3ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Також, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відтак, при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 та від 11.11.2020 у справі № 673/1123/15-ц.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.01.2022 у справі № 757/36628/16-ц.

Водночас, суд, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

З огляду на викладене вище в сукупності, дослідивши перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договорів про надання правової допомоги, враховуючи характер виконаної адвокатами роботи, принцип співмірності та розумності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, необхідних процесуальних дій сторони, беручи до уваги критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, а також її складності, а також з огляду на те, що апеляційну скаргу на рішення суду було задоволено частково, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції до 10 000 грн. 00 коп., виходячи з такого.

Зі змісту акту приймання-передачі юридичних послуг (правової допомоги) вбачається, що адвокатом Кузьмич Т.Є. було надано ОСОБА_1 наступні послуги: надання усної консультації щодо підстав та порядку апеляційного провадження рішення та ухвали Печерського районного суду м. Києва; підготовка та подання апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2025 у справі № 757/51469/24-ц; підготовка та подання апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2025 у справі № 757/51469/24-ц.

Втім, колегія суддів, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, приходить до висновку, що обсяг виконаної адвокатом роботи та характер наданих адвокатом послуг, не є співмірними із розміром судових витрат, які заявлені до стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Кузьмич Т.Є. в інтересах ОСОБА_1 було подано апеляційні скарги на рішення та на ухвалу суду, які невеликі за обсягом та змістом. Інших заяв та пояснень до суду апеляційної інстанції стороною позивача подано не було.

Разом з цим слід зауважити, що дана справа є малозначною, розглядалась у порядку письмового провадження, судові засідання не проводились.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів приходить висновку, що обсяг витраченого адвокатом часу не відповідає принципу співмірності та критерію розумності витрат на професійну правничу допомогу, а тому такі витрати у повній мірі не можуть бути присуджені апеляційним судом до стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Верховний Суд у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17 та у постанові від 17.12.2025 у справі 757/64192/19 зазначив, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне ухвалити додаткову постанову про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., понесені у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 270, 381-383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., понесені у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова