Провадження №: 2/336/1603/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А., за участі секретаря судового засідання Прохорової А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Концерну «МТМ» Артьомов С.О. звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач по відношенню відповідача, як споживача послуг, являється виконавцем комунальних послуг, а саме, з централізованого опалення та гарячої водопостачання, з постачання теплової енергії. Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 . У період з 01.01.2015, не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає право на житло, позивач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладення якого лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації, не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактично договірні відносини. З 01.11.2021 між позивачем та відповідачем укладений Типовий Індивідуальний договір № 602601492 про надання послуги з теплової енергії та послуги гарячої води. Відповідач зобов`язання щодо сплати за житлово-комунальні послуги не виконував, у зв`язку з чим за період з 01.01.2015 по 30.09.2025 виникла заборгованість в сумі 32 679,01 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 01.10.2025 по 30.09.2025 в сумі 32 679,01 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2026 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача, Концерну «МТМ» в судове засідання не з`явився, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, справу розглядати без його участі, про що зазначив у прохальній частині позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. До суду подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що з 02.08.2024 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та мешкає за адресою: с. Степне Запорізького району, маючи статус внутрішньо переміщеної особи. Послугами з теплопостачання за вказаною адресою фактично не користувався, у зв`язку з чим вважає нарахування заборгованості необґрунтованим. Крім того, виховує чотирьох дітей, один з яких має інвалідність. Дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Матеріальне становище сім`ї є складним. Посилаючись на викладені обставини, просить зменшити розмір позовних вимог, виключити штрафні санкції та пеню, врахувати принцип соціального захисту сім`ї.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

З досліджених судом доказів встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населення для побутових потреб. Діє на підставі Статуту.

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 16.12.2003 по теперішній час, тобто є споживачем послуг, які надані Концерном «МТМ « за вказаною адресою.

Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушені конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення і здоров`я (ст. З Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, позивач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

02.10.2021 між позивачем та ОСОБА_1 укладений Типовий індивідуальний договір про надання послуги з теплової енергії, що відповідачем не оспорюється.

Згідно з довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, на ім`я відповідача відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , за період з 01.01.2015 по 30.09.2025 сума заборгованості складає 32 679,01 грн.

З таблиці розрахунку суми позову вбачається, що за вказаний період за особовим рахунком № НОМЕР_1 відповідач частково здійснював оплату послуг, однак не в повному обсязі.

12.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до Концерну «МТМ» із заявою про укладення договору реструктуризації з сумою заборгованості в сумі 10 000 грн. на 12 місяців у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.

13.01.2022 між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, згідно з яким підприємство реструктуризує заборгованість з плати за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що утворилася станом на 01.01.2022 за період з 01.01.2019 по 01.01.2022 на загальну суму 11633,21 грн.. Суму реструктуризованої заборгованості, громадянин сплачує відповідно до графіків здійснення платежів, що є додатком до договору. Погашення розстроченої заборгованості не звільняє громадянина від оплати поточних нарахувань за житлово-комунальні послуги.

Як вбачається з довідки від 02.08.2024 № 2311- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .

Від шлюбу мають четверо дітей: ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , 2005 року народження.

Відповідач разом з дружиною та дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Що підтверджується дослідженими судом свідоцтвами про народження, довідкою про фактичне місце проживання.

Судом досліджено довідки про навчання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ..

Син відповідача ОСОБА_6 є інвалідом ІІІ групи з дитинства, про що зазначено у Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів № 138/25/3183/ВТ.

За змістом ст.ст.525 ,526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Правовідносини між позивачем та відповідачем на момент виникнення спірних правовідносин з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», «Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

За змістом ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно із ч.2 ст. 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до ч.6 ст. 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 6,8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 передбачено, що виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем - до межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі) та інженерно-технічних систем приміщення споживача. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які надавались і надаються Концерном «Міські теплові мережі» на підставі типового індивідуального договору за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, однак послуги за постачання теплової енергії та постачання гарячої води оплачував не в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 проти розміру заборгованості заперечив, просив виключити штрафні санкції та пеню. Між тим, позивачем не заявлено позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій та пені.

При цьому, відповідач ОСОБА_1 жодних обґрунтованих заперечень щодо розрахунку заборгованості не навів.

Контррозрахунок суми заборгованості заявленої до стягнення суду не надав.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він з 02.08.2024 не проживає за вказаною в позові адресою, оскільки є внутрішньо переміщеною особою та проживає в с. Степне Запорізького району Запорізької області, суд зазначає наступне.

Пунктом шостим частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг;.

Відповідно до положень Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, …, або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги.

Відомостей про те, що ОСОБА_1 надавав виконавцю комунальних послуг у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, або інші документи, що підтверджують його відсутність у житловому приміщенні, в якому віна є споживачем, суду не було надано.

У зв`язку з вищевикладеним підстав для застосування положень зазначеного законодавчого акту у суду не вбачається.

Аналогічна позиція викладена у постанові Запорізького апеляційного суду у справі № 37/1891/25 від 10.11.2025.

За таких підстав, суд вважає позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до відповідача ОСОБА_1 обґрунтованими та доведеними, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

У зв`язку із задоволенням позову відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 279,354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 01.10.2015 по 30.09.2025 в сумі 32 679 (тридцять дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять) гривень 01 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Концерн «Міські теплові мережі», , адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, б-р Гвардійський, буд.137.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.А. Савеленко

12.03.26