Справа № 209/1171/26
Провадження № 2/209/1627/26
УХВАЛА

12 березня 2026 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду міста Кам`янського Левицька Н.В., розглянувши заяву судді Левицької Наталії Василівни про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , адвоката Стребіж Анни Олегівни про відшкодування моральної шкоди за вторгнення у сімейне життя, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , адвоката Стребіж Анни Олегівни про відшкодування моральної шкоди за вторгнення у сімейне життя.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що їх син - ОСОБА_4 проходив військову службу та загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання. До початку загибелі сина, після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, за проханням сина у лютому 2022 року до їхнього будинку прибула ОСОБА_3 , яка певний час проживала разом із позивачами.

У березні 2022 року їх син отримав поранення та проходив лікування у військово-медичних закладах, після чого перебував на лікуванні та певний час був за місцем проживання батьків. У цей період ОСОБА_3 проживала у їхньому будинку та у травні 2022 року повідомила про вагітність, однак, на їх переконання, обставини перебування їхнього сина на лікуванні у відповідний період виключають можливість настання вагітності від нього.

Також зазначають, що після загибелі їхнього сина ОСОБА_3 зверталася до суду із заявами щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення факту батьківства та визнання батьківства відносно народженої нею дитини. Зокрема, позивачі посилаються на розгляд судом справ № 209/1779/22, № 209/6445/23 та № 209/7725/24, у межах яких, за їх твердженням, вирішувались питання щодо встановлення зазначених юридичних фактів. На переконання позивачів, звернення позивача та її адвоката до суду є безпідставними та становлять втручання у їхнє особисте і сімейне життя. Також зазначають, що дії ОСОБА_3 після загибелі їхнього сина, у тому числі публікації та повідомлення, спричинили їм моральні страждання, погіршення психологічного стану та негативно вплинули на їхнє життя. У зв`язку із зазначеним просять суд стягнути з ОСОБА_3 на користь кожного з них моральну шкоду у розмірі по 146 432 грн, а також стягнути з адвоката ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 146 999 грн.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями АСДС КП «Д-3» від 10.03.2026 цивільну справу № 209/1171/26 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , адвоката Стребіж Анни Олегівни про відшкодування шкоди за вторгнення у сімейне життя, розподілено судді Дніпровського районного суду міста Кам`янського Левицькій Н.В..

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суддею Левицькою Н.В. 12 березня 2026 року заявлено самовідвід у цивільній справі № 209/1171/26 з тих підстав, що суддя була головуючою суддею під час розгляду цивільної справи № 209/7725/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, без самостійних вимог, щодо предмету спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька.

Водночас, суддею зазначено, що як убачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів у справі № 209/1171/26, обґрунтування позивачами заявлених вимог значною мірою пов`язане з обставинами, які були предметом дослідження суду під час розгляду справи № 209/7725/24. Також позивачами у додатках до позовної заяви зазначається про долучення копій технічних записів судових засідань у справі № 209/7725/24, долучено медичні документи сторін, що досліджувалися судом у справі № 209/7725/24, а також інші матеріалів, які стосуються обставин взаємовідносин сторін та їх процесуальної поведінки під час розгляду справи про визнання батьківства.

Рішенням суду від 11 березня 2026 року у зазначеній справі позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Першотравневе Богодухівського району Харківської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також внесено відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Під час розгляду справи № 209/7725/24 судом досліджувалися обставини та оцінювалися докази, на які позивачі зокрема посилаються також у поданій позовній заяві у справі №209/1171/26 як на підставу заявлених вимог про відшкодування шкоди.

Разом з цим, розгляд зазначеної справи суддею Левицькою Н.В., яка здійснювала розгляд справи № 209/7725/24, може викликати в учасників справи або у стороннього спостерігача сумніви щодо неупередженості та об`єктивності суду, оскільки під час вирішення даного спору, суду необхідно буде досліджувати обставини та докази, а також оцінювати доводи сторін, пов`язані з подіями та процесуальними діями, що мали місце під час розгляду справи № 209/7725/24.

Відтак, з метою недопущення виникнення обставин, які можуть викликати в учасників справи або у стороннього спостерігача сумніви щодо неупередженості судді, а також з метою забезпечення права учасників справи на розгляд справи судом, щодо якого відсутні будь-які сумніви у його об`єктивності та неупередженості, подано заяву про самовідвід.

Розглянувши заяву про самовідвід, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, а також інтересів держави.

Згідно з положеннями Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен заявити самовідвід у випадку, коли у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви щодо його здатності ухвалити неупереджене рішення.

Головною метою інституту відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема запобігання можливій упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а метою самовідводу - усунення будь-яких сумнівів щодо неупередженості судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу), якщо існують інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 3638 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст та перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди, здійснюючи правосуддя, є незалежними від будь-якого незаконного впливу та здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України на засадах верховенства права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за двома критеріями: суб`єктивним та об`єктивним.

За суб`єктивним критерієм враховуються особисті переконання та поведінка конкретного судді, зокрема з`ясовується, чи виявляв суддя особисту упередженість у конкретній справі.

За об`єктивним критерієм встановлюється, чи забезпечував суд достатні гарантії для виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів у його безсторонності. При цьому вирішальним є не лише фактична відсутність упередженості судді, а й те, чи можуть існувати обставини, які з точки зору розумного та неупередженого спостерігача здатні викликати сумніви щодо безсторонності суду (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland)).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що правосуддя повинно не лише здійснюватися неупереджено, але й виглядати таким, що здійснюється неупереджено, оскільки вирішальним є довіра, яку суди повинні вселяти у сторін у демократичному суспільстві (рішення у справах «Делькурт проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium), «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium), «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium)).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує, що правосуддя має не лише здійснюватися, але й виглядати таким, що здійснюється. Вирішальним при цьому є довіра, яку суди повинні вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Так, кожен суддя, стосовно якого існують обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, повинен відмовитися від розгляду справи (рішення у справі «Мікаллеф проти Мальти» (Micallef v. Malta), п. 98).

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, зокрема у разі наявності обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу та здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України на засадах верховенства права.

Відповідно до статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє самовідвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про самовідвід судді без повідомлення учасників справи.

Заява про самовідвід судді Левицької Н.В. заявлена до відкриття провадження у справі.

Таким чином, з метою недопущення виникнення обставин, які можуть викликати в учасників справи або у стороннього спостерігача сумніви щодо неупередженості судді, а також з метою забезпечення права учасників справи на розгляд справи судом, щодо якого відсутні будь-які сумніви у його об`єктивності та неупередженості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40, 258-261 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву головуючої судді Левицької Наталії Василівни про самовідвід у цивільній справі №209/1171/26 (провадження № 2/209/1627/26) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , адвоката Стребіж Анни Олегівни про відшкодування моральної шкоди за вторгнення у сімейне життя задовольнити.

Відвести головуючу суддю Левицьку Наталію Василівну від розгляду цивільної справи №209/1171/26 (провадження № 2/209/1627/26) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , адвоката Стребіж Анни Олегівни про відшкодування моральної шкоди за вторгнення у сімейне життя.

Матеріали цивільної справи №209/1171/26 (провадження № 2/209/1627/26) передати до канцелярії Дніпровського районного суду міста Кам`янського для визначення судді, в порядку, встановленому статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Наталія ЛЕВИЦЬКА