УХВАЛА

26 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 485/1158/25

провадження № 61-2057ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокаткою Третьяк Гаіною Олександрівною, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» (далі - ТОВ «ЮТС-Агропродукт»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» (далі ТОВ «Перемога-Плюс») про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 5,3998 га, кадастровий номер :03:000:0107, розташованої на території Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області (раніше Павлівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області). Земельна ділянка набута позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

3. 31 травня 2012 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Південь» (далі-ТОВ «Райз-Південь») укладено договір оренди землі вказаної земельної ділянки. 28 липня 2017 року на підставі додаткової угоди №3500031 до договору оренди, укладеної між спадкодавцем, орендарем ТОВ «Райз-Південь» та ТОВ «ЮТС-Агропродукт», до останнього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди на умовах договору, викладених у новій редакції цієї додаткової угоди. З 17 квітня 2025 року новим орендарем є ТОВ «Перемога-Плюс». Зазначила, що в супереч умов договору, укладеного між сторонами, відповідач ТОВ «ЮТС-Агропродукт» не сплачував орендну плату в 2022-2024 роках, що є систематичним порушенням умов договору та є підставою для його розірвання у відповідності до статті 141 ЗК України.

4. Заборгованість відповідача за договором складає 11 220,37 грн за 2022 рік, 11 220,37 грн за 2023 рік, 11 220,37 грн за 2024 рік, а всього 33 661,11 грн.

5. Позивачка просила:

- розірвати договір оренди землі від 31 травня 2012 року (кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0107), укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Райз-Південь» (орендар відповідно до додаткової угоди від 28 липня 2017 року ТОВ «ЮТС-Агропродукт», ), новий орендар ТОВ «Перемога-Плюс», номер запису про інше речове право 59785233 від 09 грудня 2014 року;

- стягнути з відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 33 661,11 грн.

6. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2025 року позов задоволено частково, розірвано договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0107, укладений між ТОВ «ЮТС-Агропродукт» та ОСОБА_2 , яку успадкувала ОСОБА_1 , від 31 травня 2012 року (у редакції додаткової угоди №3500031 від 28 липня 2017 року до договору оренди землі), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору № 1704/25-21 від 17 квітня 2025 року. З ТОВ «ЮТС-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 стягнуто 22 440,74 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 31 травня 2012 року за 2023-2024 роки (вже з відрахуванням податків). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

7. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «Ютс-Агропродукт» задоволено. Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2025 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Ютс-Агропродукт», ТОВ «Перемога-Плюс» про розірвання договорів оренди землі, стягнення орендної плати за 2023-2024 роки та розподілу судового збору скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Узагальнені доводи касаційної скарги

8. 18 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокатка Третьяк Г. О., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року та залишити в силі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2025 року.

9. Як на підставу касаційного оскарження, заявниця посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на те, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доказами.

10. Також зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо достатності даних Інтерактивної карти ДСНС щодо перебування земельної ділянки на території, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, для застосування частини шостої статті 762 ЦК України.

Позиція Верховного Суду

11. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

12. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

13. Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до

ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

14. Верховний Суд як суд касаційної інстанції з перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у здійсненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів.

15. Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України до категорії малозначних віднесено справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

16. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

17. Предметом касаційного оскарження є судове рішення у справі за позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості.

18. За приписами пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

19. Заявниця визначила ціну позову у розмірі 33 661,11 грн, яка станом на 01 січня

2026 року не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн * 30 = 99 840,00 грн).

20. Судовими рішеннями у справі встановлено, що 31 травня 2012 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Райз-Південь» договір оренди землі, за умовами якого передав земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0107, останньому в оренду строком на 15 років.

21. 28 липня 2017 року укладено додаткову угоду №3500031 до Договору оренди землі від 31 травня 2012 року, відповідно до якої орендодавець ОСОБА_2 , орендар ТОВ «Райз-Південь», новий орендар - ТОВ «ЮТС-Агропродукт» узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0107.

22. Відповідно до п.4.1. Договору оренди (у редакції додаткової угоди), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

23. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки :03:000:0107 становить 145 719,13 грн (п.2.4. додаткової угоди).

24. Таким чином, ціна позову в справі складає 43 715,73 грн (14 571,91*3), що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(30 х 3 328,00 грн = 99 840,00 грн). Таким чином ця справа відноситься до категорії малозначних.

25. Отже ця справа, виходячи з ціни позову, є малозначною, та за загальним правилом належить до категорії справ, рішення у яких відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.

26. ОСОБА_1 посилається на підставу, передбачену підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення з такою ціною позову можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції, а саме: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

27. Так, заявниця зазначає, що за даними Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Судова влада» перебуває понад 1000 судових справ про стягнення заборгованості із виплати орендної плати з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь власників земельних ділянок Миколаївської та Херсонської області. Відтак, результати розгляду даної касаційної скарги та встановлення єдиних критеріїв достатності доказів для визначення неможливості використання земельних ділянок можуть вплинути на результати розгляду даних справ та сформує єдину правозастосовчу практику.

28. Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

29. Наведене заявницею питання «визначення критеріїв достатності доказів», яке, на її переконання, потребує формування єдиної правозастосовчої практики, Верховний Суд визнає такими, що не стосуються фундаментальних питань права з огляду на принцип змагальності цивільного процесу.

30. Касаційна скарга також містить посилання на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу). Відповідно, Суд повинен оцінити такі доводи ОСОБА_1 щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

31. Так, заявниця зазначає, що дохід від орендної плати за тимчасове користування ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» земельних ділянок становить значну частину річного доходу позивачки. Також заявниця формально посилається на те, що справа становить значний суспільний інтерес.

32. Щодо доводів про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для заявниці виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що ці поняття є оціночним та потребують належного обґрунтування. На переконання суду касаційна скарга не містить переконливих доводів про те, що справа становить значний суспільний інтерес. Покликання заявниці на те, що орендна плата становить значну частину її річного доходу, а тому ця справа має для неї виняткове значення, Суд також не може визнати як переконливе, оскільки це посилання нічим не підтверджено.

33. Оскільки обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено, тому в цій справі відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

34. Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

35. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

36. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

37. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

38. З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, а підстав, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, Судом не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої

статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокаткою Третьяк Гаіною Олександрівною, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Є. В. Синельников