Справа № 490/1278/26
н/п 2-з/490/54/2026
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2026 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання батьківства, в якій позивачка просила встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиненого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 20.01.2011 року, актовий запис №200: у графі «Батьки/Батько» виключити відомості про « ОСОБА_6 »; у графі «Батько» вказати « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2026 року дану цивільну справу передано на розгляд судді Шолох Л.М.

24.02.2026 року від представниці позивачки адвоката Сидоренко Т.В. надійшла заява про забезпечення позову, в якій остання просить суд:

- заборонити комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум приймати рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовців під час захисту Батьківщини, які сталися в період з 24.02.2022 року і до закінчення дії воєнного стану членам сім`ї загиблого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання судовим рішенням законної сили;

- заборонити військовій частині НОМЕР_1 проводити виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовців під час захисту Батьківщини, які сталися в період з 24.02.2022 року і до закінчення дії воєнного стану після загиблого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання судовим рішенням законної сили.

В обгрунтування заяви представниця позивачка вказала, що на теперішній час існує обґрунтована небезпечність, що уповноваженним органом Міністерства оборони України буде прийнято рішення про призначення виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця тільки батькам загиблого ОСОБА_5 та військова частина де проходив військову службу загиблий на виконання рішення МО України буде проводити виплату грошової допомоги. Вказане порушить права неповнолітньої дитини на отримання грошової допомоги після загиблого батька.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 24.02.2026 року було призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Шолох Л.М. в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню №0002692 (судова справа №489/4336/19), орієнтовно до 17:00 год. 06.03.2026 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 року дану заяву передано на розгляд судді Саламатіну О.В.

Дослідивши подану заяву та додатки до неї, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Право на отримання грошової виплати компенсації за смерть військовослужбовцю є похідним від наявності родинних відносин першого ступеню, і таке право не є предметом розгляду поданої позовної заяви.

Відповідно до частини другої статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, зобов`язаний призупинити її виплату до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

Тобто, тільки при відкритті провадження у справі про спір між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», орган, уповноважений призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, зобов`язаний зупинити вирішення питання про виплату такої допомоги до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 640/13156/18 (провадження №61-7314св19) зазначено, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів: запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не с учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи вищезазначене, суддя приходить до висновку, що позивачкою та її представницею не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття такого заходу забезпечення як заборону Міністерству оборони України вчиняти дії щодо нарахування та виплати батькам ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з його загибеллю під час захисту Батьківщини, може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду по даній справі, в якій вирішується питання визнання батьківства.

Крім того, заходи забезпечення позову, які просить застосувати представниця позивача - адвокат Сидоренко Т.В. частково взаємопов`язані із позовними вимогами позивачки, а тому у разі вжиття заходів забезпечення позову суд наперед висловить свою позицію щодо вирішення спору, що є передчасним.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Про необхідність досягнення справедливого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації її майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За такого, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням принципів розумності та співмірності вимог про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.149-150, 153, 259, 268 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання батьківства відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя О.В. Саламатін