Справа №464/9173/25
пр № 2/464/648/26
УХВАЛА

04 березня 2026 року м. Львів

Суддя Сихівського районного суду м. Львова Сабара Л.В., розглянувши заяву представника позивача Дмитренка Володимира Павловича про відвід судді,

встановила:

в провадженні суду перебуває цивільна справа №464/9173/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Думи Г.М., про визнання недійсним договору дарування.

04.03.2026 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача Дмитренка В.П. про відвід головуючої судді Сабари Л.В. у даній справі.

Заява про відвід судді обґрунтована тим, що, з метою здобуття доказів, необхідних для доведення позивачем тих обставин, які стосуються вимог, заперечень, аргументів, пояснень та міркувань щодо предмета спору, викладених сторонами, стосовно самостійного отримання яких у останньої є складнощі, у підготовчому засіданні представником, в інтересах позивача, було подано заяви про витребування доказів та призначення судової почеркознавчої експертизи. При поданні таких клопотань, позивач правомірно розраховувала, що об`єктивний та неупереджений їх розгляд забезпечить отримання доказів, необхідних для виконання нею процесуальних обов`язків щодо доведення перед судом існування тих обставин щодо предмета спору, про які зазначала у заявах по суті. Разом з тим, під час розгляду наведених клопотань у судовому засіданні, суддя Сабара Л.В. постійно перебивала представника позивача, який надавав пояснення, мотивуючи це тим, що «їй все зрозуміло». Крім того, зі змісту поставлених суддею запитань, вбачається, що їй стало зрозумілим не тільки обставини, зазначені у поданих стороною позивача клопотаннях, а й зовсім інші обставини, які не стосуються предмета спору. При цьому, жодного разу суддя не перебивала представника відповідача при наданні ним своїх пояснень. На переконання сторони позивача, така поведінка судді Сабари Л.В. є свідомою, направленою на те, щоб спотворити дійсний зміст та підстави поданих клопотань, створити передумови для прийняття негативних процесуальних рішень щодо доказів, не допустити потрапляння таких у матеріали справи, відтак унеможливити виконання позивачем процесуального обов`язку, визначеного ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Враховуючи наведене та те, що, на думку представника позивача, суддя Сабара Л.В. є очевидно необ`єктивною відносно позивача, вважає, що остання підлягає відводу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Заява про відвід судді розглядається без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, відтак на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши доводи заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1, 2 ст. 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст. ст. 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

За змістом ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Головуючий вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

При цьому, статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Отже, аналізуючи доводи заяви про відвід судді, приходжу до переконання, що така не містить обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, доводи, на які покликається представник позивача не обґрунтованими жодними доказами, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій упередженості, безсторонності судді, заінтересованості у результаті розгляду справи, а її твердження фактично зводяться до незгоди сторони із процесуальними рішеннями судді.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі №554/2399/24.

Крім того, слід зазначити, що системний аналіз ч. 4 ст. 36 ЦПК України дає підстави вважати, що законодавець, обмежуючи право учасників на відвід судді з підстави незгоди з рішенням судді, виходив з того, що прийняття процесуального рішення суддею не може свідчити про упередженість, необ`єктивність, відсутність безсторонності у судді, оскільки є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами процесуального законодавства України. Оцінка вчинених суддею процесуальних дій може здійснюватися тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Інших обставин для відводу судді, визначених ст. ст. 36, 37 ЦПК України, суддею не встановлено.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку із чим вирішення питання про відвід слід передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ст. 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 247, 258-261 ЦПК України, суддя,

постановила:

відвід визнати необґрунтованим.

Заяву представника позивача Дмитренка Володимира Павловича про відвід судді передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, для вирішення питання про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена та підписана суддею 04 березня 2026 року.

Суддя Сабара Л.В.