Справа № 946/7120/25
Провадження № 2/946/2444/26
У Х В А Л А

про направлення справи за підсудністю

02 березня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді: Бортейчука Ю.Ю.

за участю секретаря: Іванової Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі заяву відповідачки ОСОБА_1 про закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

24.12.2025 року відповідачка подала заяву, якою просила закрити провадження у справі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.12.2025 року по справі № 916/4291/25 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Таким чином, спір про стягнення ТОВ «Споживчий центр» заборгованості з ОСОБА_1 має розглядатися у межах справи про неплатоспроможність Господарським судом Одеської області.

Сторони, будучи своєчасно та належним чином сповіщеними про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися.

В судовому засіданні встановлено, що Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.12.2025 року відкрито провадження у справі № 916/4291/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючого реструктуризацією боргів (пункти 2,3,4). Пунктом 12 Ухвали визначено, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 17 Закону України №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Як вбачається з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Згідно з правовим висновком, наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц (провадження №14-404цс19) розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Крім того, у цій постанові зазначається, що закриття судом провадження у справі у випадку, коли спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції, перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлює захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для закриття провадження у цій справі відсутні та справу про стягнення заборгованості по кредитному договору належить передати до Господарського суду Одеської області, у провадженні якого перебуває справа № 916/4291/25 про неплатоспроможність відповідачки ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 19, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, відмовити.

Цивільну справу № 946/7120/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати для розгляду до Господарського суду Одеської області, на розгляді якого перебуває справа № 916/4291/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Копії ухвали надіслати для відома сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.Ю.Бортейчук