Справа № 462/9534/23 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/701/26 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

02 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Ніткевича А.В.

суддів - С.М. Бойко, С.М. Копняк

вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2025 року в справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором,-

встановив:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2025 року позовні вимоги Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість в сумі 546 430,23 грн. (п`ятсот сорок шість тисяч чотириста тридцять гривень 23 копійки).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи витрати по сплаті судового збору в сумі 8 196,45 грн. (вісім тисяч сто дев`яносто шість гривень 45 копійок).

В іншій частині вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач - Державна іпотечна установа, подавши через систему "Електронний суд" 25.02.2026 року апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить поновити строк апеляційного оскарження, враховуючи день отримання повного тексту судового рішення, а саме 30.01.2026 року.

Перевіривши доводи клопотання, суд апеляційної інстанції вважає, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно із частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Аналіз вказаних правових норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Таким чином, сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вищевказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352ск18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зі змісту судового рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2025 року, надісланого для оприлюднення в ЄДРСР 30.12.2025, вбачається, що судом 11.02.2025 ухвалено вступну та резолютивну частину рішення. Складення повного тексту рішення відкладено на 10 днів.

У рішенні Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2025 року, надісланого для оприлюднення в ЄДРСР 29.01.2026 зазначено, що повний текст складено 20.02.2025. Рішення ухвалено за відсутності учасників справи, належно повідомлених про час та місце судового розгляду.

Зокрема,у рішенні зазначено, що у судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, однак направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задоволити.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

З наведеного слідує, що позивач Державна іпотечна установа, яка є позивачем у справі, беззаперечно знав про розгляд справи, призначеної на 11.02.2025, проте апеляційну скаргу подав 25.02.2026, по спливу річного строку з дня складення повного тексту судового рішення - 20.02.2025у.

Як зазначено вище, встановлений ч.2 ст.358 ЦПК України річний строк апеляційного оскарження, за відсутності винятків, є присічним і поновленню не підлягає.

Отже, враховуючи вимоги ч.2 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, оскільки позивач звернувся з апеляційною скаргою після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, будучи обізнаним про розгляд справи.

В постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 Велика Палата Верховного Суду вказала: «що позивач (заявник, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) із великим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованої ним справи або відповідного судового провадження. У разі відсутності обставин непереборної сили ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого періоду часу провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу.

Норма про відмову у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 358 ЦПК України), на переконання Великої Палати Верховного Суду, не порушує саму сутність права доступу до правосуддя, а запровадження наведеного процесуального строку відповідає завданням цивільного судочинства та основним засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема таким, як: «змагальність сторін» (кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та «неприпустимість зловживання процесуальними правами» (учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається)».

Велика Палата Верховного Суду у вище вказаній постанові дійшла висновку, що «особою, не повідомленою про розгляд справи» (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або відповідного судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої було відкрито судове провадження.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана після спливу більш як одного року з дня виготовлення повного тексту рішення, а також враховуючи відсутність передбачених п.п.1 і 2 ч.2 ст.358 ЦПК України виняткових обставин, апеляційний суд згідно приписів ч.2 ст.358 ЦПК України відмовляє у відкритті апеляційного провадження, при цьому підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 358 ЦПК України,

постановив:

Відмовити Державній іпотечній установі у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2025 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2025 року.

Копію ухвали, апеляційну скаргу з доданими до скарги надіслати апелянту.

Матеріали апеляційного оскарження надіслати до Пустомитівського районного суду Львівської області для долучення до матеріалів справи № 462/9534/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк