Справа № 314/2086/25
Провадження № 2/314/134/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2026 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області

в складі головуючого судді Швець О.В.

секретар судового засідання Павлівська І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа Міністерство оборони України, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зіменко О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника Міністерства оборони України - Зінченко С.О.,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

09 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, третя особа: виконавчий комітет Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Позов обґрунтовано тим, що за вихідним від 12.12.2024 №1/Ф/10370 ІНФОРМАЦІЯ_1 проінформував заявницю ОСОБА_1 шляхом направлення на її ім`я сповіщення, про загибель ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Мар`їнка Покровського району Донецької області ОСОБА_4 .

Також заявницею отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 18 грудня 2024 року Вільнянським відділом ДРАЦС складено актовий запис про смерть за №04.

Починаючи з 1996 року заявниця ОСОБА_1 почала проживати разом із ОСОБА_4 однією сім`єю як подружжя (чоловік та жінка), проводили час разом як подружжя, організовували спільне дозвілля, мали спільний побут. Вели спільне господарство та у 1998 році, за спільні заощаджені кошти придбали власне домоволодіння, яке відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного 13 травня 1998 року оформлено на ОСОБА_4 .

Від цивільного шлюбу мають сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 виданим 20 грудня 1996 року Дружелюбівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області серії НОМЕР_1 ). У свідоцтві про народження матір`ю зазначено ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_4 .

Зокрема, вказані обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету Матвіївської сільської ради від 23.10.2024 за №181 за підписом старости ОСОБА_5 , та Актом обстеження факту проживання складеного 16.10.2023 року комісією Матвіївської сільської ради у складі сусідів та депутата сільської ради, затвердженим головою Матвіївської сільської ради від 23.10.2024 року; та належним чином завіреними копіями із Книг по господарського обліку сільської ради починаючи з 1996 року - до 2024 року (копії яких додаються).

Усі оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, оригінал паспорту чоловіка ОСОБА_4 , сімейні фотографії родини, тощо починаючи з часу народження сина та онуків зберігаються у позивача.

Після смерті чоловіка ОСОБА_4 , позивач мала намір отримати одноразову грошову допомогу, та отримати пільги та виплати членам сім`ї загиблого військовослужбовця у зв`язку із загибеллю чоловіка при виконанні обов`язку захисту Батьківщини. Проте, у ІНФОРМАЦІЯ_5 відмовились приймати документи від позивача, хоча сповіщення про загибель чоловіка направлялось саме на її ім`я.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-ХІІ у випадках, зазначених у п.п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач ОСОБА_6 02.11.1990 року одружилась із ОСОБА_7 , від шлюбу з яким мали сина - ОСОБА_8 , та в подальшому сімейні стосунки не склались. ОСОБА_1 покинула чоловіка ОСОБА_9 , та у 2007 році шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого 18 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського РУЮ Запорізької області, актовий запис №175 від 18.12.2007 року. Проте, з 1994 року ОСОБА_1 мешкала разом із ОСОБА_4 .

21.04.2022 року ОСОБА_4 було мобілізовано відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_6 від 21.04.2022 №106 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

25.08.2022 року за №1/Ф/3144 заявниці ОСОБА_1 надійшло сповіщення від ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що «Ваш чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зник безвісти 16.08.2022 року в м.Мар`їнка Донецької області під час виконання бойового завдання.».

12.12.2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_8 на ім`я ОСОБА_1 , як дружини, надійшло сповіщення про смерть ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Мар`їнка Покровського району Донецької області, та в подальшому заявницею отримано свідоцтво про смерть.

У зв`язку з тим, що заявниця ОСОБА_1 та зниклий безвісти ОСОБА_4 не зареєстрували шлюб, заявниця не може в повному обсязі реалізувати свої права, стосовно вирішення питання отримання одноразової грошової компенсації у зв`язку із загибеллю чоловіка - військовослужбовця.

Просили суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ) з липня 1994 року по 16.08.2022 року.

06.06.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача Міністерства оборони України Зінченком С.О. подано відзив на позовну заяву, у котрому відповідач виклав заперечення щодо вимог, викладених в позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Зіменко О.В. підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що починаючи з 1996 року вона почала проживати разом із ОСОБА_4 однією сім`єю як подружжя (чоловік та жінка), проводили час разом як подружжя, організовували спільне дозвілля, мали спільний побут. Вели спільне господарство та у 1998 році, за спільні заощаджені кошти придбали власне домоволодіння, яке відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного 13 травня 1998 року оформлено на ОСОБА_4 . Від цивільного шлюбу мають сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Із ОСОБА_10 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання однією сім`єю вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, всі свята проводили разом та у в колі друзів. ІНФОРМАЦІЯ_1 проінформував її про зникнення безвісти 16 серпня 2022 року у м.Мар`їнка Покровського району Донецької області ОСОБА_4 . В подальшому вона отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 18 грудня 2024 року Вільнянським відділом ДРАЦС складено актовий запис про смерть за №04. Після смерті чоловіка ОСОБА_4 , вона мала намір отримати одноразову грошову допомогу, та отримати пільги та виплати членам сім`ї загиблого військовослужбовця у зв`язку із загибеллю чоловіка при виконанні обов`язку захисту Батьківщини. Проте, у ІНФОРМАЦІЯ_5 відмовились приймати документи від позивачки, хоча сповіщення про загибель чоловіка направлялось саме на її ім`я. Також, зауважила, що 02.11.1990 року одружилась із ОСОБА_7 , від шлюбу з яким мали сина - ОСОБА_8 , та у 2007 році шлюб між ними розірвано. Проте, перебуваючи у офіційному шлюбі до 2007 року із ОСОБА_9 , фактично з 1996 року проживала разом із ОСОБА_10 - як чоловіком та народила від нього дитину. У зв`язку з тим, що вона та зниклий безвісти ОСОБА_4 не зареєстрували шлюб, вона не може в повному обсязі реалізувати свої права, стосовно вирішення питання отримання одноразової грошової компенсації у зв`язку із загибеллю чоловіка. Просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 щодо задоволення позову не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 подала до суду заяву у якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд розглядати справу за її відсутності.

Представник Матвіївської сільської ради у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, щодо задоволення позову не заперечують.

Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні покладався на розгляд справи на розсуд суду.

В судовому засідання свідки ОСОБА_11 , АДРЕСА_2 , ОСОБА_12 , АДРЕСА_3 , ОСОБА_13 , АДРЕСА_4 , які підтвердили обставини викладені у позовній заяві, та пояснили обставини спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1996 року, народження та виховання спільної дитини, виховання ОСОБА_4 пасинка ОСОБА_8 , тощо.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 16.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 314/2086/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , третя особа: Матвіївська сільська рада Запорізького району Запорізької області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Судом постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

14.07.2025 до суду надійшло клопотання представника заявника адвоката Зіменко О.В. про витребування матеріалів спадкової справи №295/2024, заведеної 24.12.2024 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Ухвалою суду від 14.07.2025 року клопотання представника позивача задоволено, для з`ясування кола спадкоємців, з`ясування питання про те, чи прийняли вони спадок і яким чином, недопущення позбавлення права на спадок спадкоємців першої черги, а також з метою повного та об`єктивного розгляду даної справи, необхідно витребувано від державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (70002 Запорізька область, Запорізький район, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 6) належним чином завірену копію спадкової справи №295/2024, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_4 .

11.11.2025 представником позивача адвокатом Зіменко О.В. подано клопотання про заміну неналежного відповідача, яким просила замінити первісного відповідача по справі Міністерство оборони України на належного - ОСОБА_3 , при цьому просила залучити до участі у справі Міністерство оборони України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог по справі.

Ухвалою суду від 12.11.2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Зіменко О.В. про заміну неналежного відповідача та залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору задовольнити. Замінено первісного відповідача Міністерство оборони України на належного відповідача ОСОБА_3 . Залучено до участі в справі Міністерство оборони України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 23.12.2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 314/2086/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні призначеному на 16.02.2026 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 09 год 00 хв 26.02.2026.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_5 підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_11 народилась ОСОБА_14 .

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 підтверджується, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 зареєстрованого шлюб 02.11.1990 року Дружелюбівською сільською радою, актовий запис за №10.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 актовий запис за №175 підтверджується, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , 18 грудня 2007 року шлюб розірвано. Прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_16 ».

21.04.2022 року ОСОБА_4 було мобілізовано, що підтверджується наказом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 21.04.2022 №106 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

25.08.2022 року ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_12 підполковником ОСОБА_17 адресовано сповіщення за №1/Ф/3144 про те, що «Ваш чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зник безвісти 16.08.2022 року в м.Мар`їнка Донецької області під час виконання бойового завдання.».

12.12.2022 року ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_12 полковником ОСОБА_18 адресовано сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) за №1/Ф/10370, про те, що «Сповіщаю Вас із скорботою про те, що ОСОБА_19 чоловік старшина ОСОБА_4 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Мар`їнка Покровського району Донецької області від ушкоджень внаслідок дій. Загибель пов`язана з захистом Батьківщини».

Свідоцтвом про смерть (запис поновлено) серії НОМЕР_8 , виданим Вільнянським відділом ДРАЦС, актовий запис №04, підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місці Мар`їнка Донецької області.

Лікарським свідоцтвом про смерть №1457, виданим ДСУ «Кіровське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 11.12.2024, підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місці Мар`їнка Донецької області, причина смерті вогнепальний багатоуламковий перелому кісток стегна та гомілки лівої нижньої кінцівки.

Згідно із Договором купівлі-продажу, посвідченим 13 травня 1998 року приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу Сіротенко Г.О. та зареєстрованим в реєстрі за №644 вбачається, що ОСОБА_4 купив у ОСОБА_20 жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Комісія у складі депутата Матвіївської сільської ради Пелек Л.В., сусідів ОСОБА_21 , ОСОБА_22 провели обстеження домоволодіння в АДРЕСА_1 , головою якого є ОСОБА_23 , про що складено Акт обстеження ОСОБА_1 від 16 жовтня 2024 року с.Новософіївка. В результаті обстеження встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстровані і проживають: син ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_4 (безвісно зниклий 16.08.2022р.). Громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1994 року проживали разом як подружжя, вели спільне господарство, мають спільну дитину ОСОБА_2 . Акт затверджений сільським головою О.Гладишевим.

Відповідно до довідки №181 від 23.10.2024, виданої виконкомом Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області та підписаної старостою Матвіївської сільської ради Тетяною Захарченко вбачається, що за даними які є у виконавчому комітеті сільської ради на підставі акту обстеження зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживали разом та вели спільне господарство з липня 1994 року по день зникнення безвісті ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_4 в м.Марїнка Донецької області під час виконання бойового завдання.

Відповідно до довідки №2617 від 25.12.2024, виданої виконкомом Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області та підписаної адміністратором відділу ЦНАП Ю.Агафоновою вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , разом з померлим на день смерті постійно проживали, та вели спільне господарство співмешканка ОСОБА_1 , 1973 р.н., та син ОСОБА_2 , 1996 р.н.

Відповідно до книг по господарського обліку домоволодіння АДРЕСА_1 за періоди з 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2021-2024 роки, починаючи з 1996 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , проживали за однією адресою.

Крім того, для огляду в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 до матеріалів позовної заяви додано копії фотознімків, на яких зображено ймовірно (за твердженням позивача) ОСОБА_4 разом із дітьми та внуками, а також із самою позивачкою та друзями і родиною сім`ї. Із даних фотознімків можна зробити висновки про тісні взаємовідносини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та членами її сім`ї, участь ОСОБА_4 у житті позивачки. На більшості фотознімків ОСОБА_4 зображений з внуками ОСОБА_1 , що може слугувати доказом для підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_1 як чоловіка та жінки однією сім`єю.

На підтвердження ведення спільного господарства та побуту між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , їх усталених відносин які притаманні подружжю (факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю) позивачем надано ряд документів, а саме: договір про надання комунальних послуг, 2003 року, зареєстровані ОСОБА_24 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .. Кредитний договір від 2005 року на придбання газової колонки, плити, витяжки для спільних побутових потреб. Накладна 2006 року на ім`я ОСОБА_25 придбання холодильника. Договір поруки ОСОБА_16 та кредитний договір ОСОБА_26 станом на 12.07.2007 року, отримання грошових коштів для ремонту даху. Рішення Дружелюбівської сільської ради від 12 грудня 2007 року про передачу у приватну власність присадибної ділянки ОСОБА_4 . Рахунок-фактура ЧП Познякова на ім`я ОСОБА_27 , АДРЕСА_5 , придбання продуктів харчування. Договір про надання послуг 2009 року на обробіток земельної ділянки АДРЕСА_5 , замовник ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , акт прийому-передачі послуг. Акт №2163 ОАО Запорожгаз про установку лічильника станом на 2010 рік, на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_16 - за підписом ОСОБА_16 . Кредитний договір 2017 року отримання грошових коштів на придбання товару у КОМФІ на ім`я ОСОБА_4 . Видаткова накладна КОМФІ від 29 грудня 2018 року (телевізор, смартфон), чек касовий. Накладна ФОП ОСОБА_28 15.05.2021 року придбання газобетону, шиферу, клею -доставка ОСОБА_27 АДРЕСА_1 . Розрахункові книжки на ім`я ОСОБА_4 ПАТ Запоріжгаз, платник ОСОБА_16 , (міститься підпис на всіх квитанціях ОСОБА_29 ) період 21.12.2011-21.05.2015 року та 20.02.2009 року по 02.12.2014 року.

Відповідно до матеріалів витребуваної судом спадкової справи, заведеної після загибелі ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 18 грудня 2024 року Вільнянським відділом ДРАЦС складено актовий запис про смерть за №04 ОСОБА_4 його спадкоємцем став син, відповідач по справі ОСОБА_2 .

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області 314/5061/24 від 24.04.2025 заяву ОСОБА_30 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - залишено без розгляду. Заявнику роз`яснено право на подання позову на загальних підставах.

ІV. Оцінка Суду.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення поняття «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, і т.п.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, яке сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 впродовж досить тривалого часу проживали разом як чоловік та жінка, однак без реєстрації шлюбу, що не заборонено законом. Вели спільне господарство, здійснювали спільні, обговорені обома покупки, здійснювали поточні ремонти, тобто вели такий спосіб життя, який притаманний подружжю. Окрім того, як вбачається із представлених позивачем фотознімків, ОСОБА_4 досить часто фігурує на них поряд із рідними позивача, є учасником різних свят та родинних зустрічей.

Частинами першої та другої статті 21 СК України визначено: шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

З огляду на статтю 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц).

Відповідно до позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19, для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі тощо.

Свідки зі сторони позивача в судовому засіданні одноголосно підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка в с. Новософіївка Запорізькому району Запорізької області, в житловому будинку ОСОБА_4 . Вони вели спільне господарство, мали спільний побут, поважали та допомагали один одному, відвідували різноманітні свята.

Особливої уваги заслуговує той факт, що в сповіщенні адресованому на ім`я ОСОБА_1 за №1/Ф/3144 зазначено: «Ваш чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зник безвісти 16.08.2022 року в м.Мар`їнка Донецької області під час виконання бойового завдання.», та в сповіщенні сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) за №1/Ф/10370, зазначено «Сповіщаю Вас із скорботою про те, що ОСОБА_19 чоловік старшина ОСОБА_4 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Мар`їнка Покровського району Донецької області від ушкоджень внаслідок дій. Загибель пов`язана з захистом Батьківщини», близьким родичем зазначено саме цивільну дружину військовослужбовця ОСОБА_1 , а також, адресою місця проживання ОСОБА_1 зазначено зареєстровану адресу ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 . Тобто, дана інформація зазначена самим військовослужбовцем у анкеті, яку він заповнив, а отже ОСОБА_4 визначив сам, що ОСОБА_1 є його цивільною дружиною.

Відповідно до позиції викладеної у постанові Великої Палата Верховного Суду від 23 січня 2024 року (справа № 523/14489/15-ц, провадження № 14-22цс20) у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Верховний суд в постанові від 05.11.2025 у справі №752/24526/20 висловив правову позицію, якщо відповідач заперечує проти єдиної вимоги встановлення факту проживання однією сім`єю, то спір має розглядатись в позовному, а не в окремому провадженні.

Крім того, дослідивши докази, які подано сторонами, суд з`ясував, що в першу чергу сповіщення сім`ї за 1/Ф/3144 від 29.08.2022 надійшло саме позивачці, у котрому повідомлялось, що «Ваш чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зник безвісти 16.08.2022 року в м.Мар`їнка Донецької області під час виконання бойового завдання.»

Сповіщення про зникнення безвісти військовослужбовця першим отримують його близькі родичі, яке надсилає Керівник ТЦК протягом 7 днів, а родичі, зі свого боку, звертаються до поліції, щоб відкрити провадження та отримати інформацію про статус зниклого. Відомості про близьких родичів можуть, окрім іншого, братись із Акту службового розслідування військової частини.

Абзацом 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб зниклих безвісті за особливих обставин» передбачено, що до близьких родичів та членів сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин належать - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Важливим доказом є Акт обстеження від 16 жовтня 2024 року с.Новософіївка. В результаті обстеження встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстровані і проживають: син ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_4 (безвісно зниклий 16.08.2022р.). Громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1994 року проживали разом як подружжя, вели спільне господарство, мають спільну дитину ОСОБА_2 . Акт затверджений сільським головою О.Гладишевим.

Позивач у своїх позовних вимогах просить суд встановити факт її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з липня 1994 року до дня його загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Разом з цим судом встановлено, що ОСОБА_31 з 02.11.1990 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , шлюб між ними розірвано у 2007, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого 18 грудня 2007 року.

У законодавстві України визначено пріоритетність зареєстрованого шлюбу, закріплено принципи одношлюбності та заборону на укладання шлюбу з особою, яка вже перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі.

Встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є визнанням державою сімейних стосунків фізичних осіб і за своєю суттю є альтернативою зареєстрованого шлюбу, а отже такі відносини мають бути правомірними.

Перебування особи в зареєстрованому шлюбі унеможливлює встановлення судом факту її спільного проживання з іншою особою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки вказане не відповідає нормам сімейного права, суперечить моральним засадам суспільства та вимогам статті 25 СК України.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 березня 2025 року по справі № 336/1978/23.

Указаними вище матеріалами справи та показами свідків встановлено, і сторонами у справі не спростовано, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 18.12.2007 року (дати розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ) до 16.08.2022 - дня загибелі останнього внаслідок бойових дій під час проходження ним військової служби.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача в частині встановлення факту проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з липня 1994 по 17.12.2007 підлягають залишенню без задоволення.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Так, у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, а на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". ... Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Враховуючи вищевикладене, дослідивши подані сторонами письмові докази, співставивши їх за принципом стандарту доказування «вірогідності доказів», вислухавши позивача, відповідача та третю сторону, а також взявши до уваги покази, які надали в судовому засіданні свідки, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період часу з 18.12.2007 по 16.08.2022, тобто до загибелі останнього за особливих обставин, оскільки впродовж вказаного періоду вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачці потрібно для забезпечення можливості реалізації прав та правової можливості належним чином контактувати із органами військового управління, подавати заяви до уповноважених органів для отримання грошових виплат.

За встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - підлягають частковому задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; разі відмови в позові на позивача;у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК).

В поданому позові позивач ОСОБА_1 не просила стягнути з відповідачів судові витрати за позовну вимогу.

Зважаючи на відсутність вимоги позивача про стягнення з відповідачів судових витрат, а тому суд вважає можливим залишити судові витрати за сторонами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 21, 36 СК України, ст.ст. 4, 12, 76-81, 259, 265, 268, 273, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ) в період часу з 18 грудня 2007 року по 16 серпня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ольга Валеріївна Швець

26.02.2026