Справа № 727/1734/26
Провадження № 4-с/727/14/26
У Х В А Л А

05 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого судді Танасійчук Н.М,

за участі секретаря Кремзелюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за скаргою ТОВ «ВІН Фінанс» де заінтересованою особою виступає Акціонерне товариство «УКР Сиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії/бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марко Валерія Мірчевича про скасування постанов № 61799027, № 61798851 про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Романенко М.Е., в інтересах ТОВ «ВІН Фінанс» звернувся до суду зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марко Валерія Мірчевича про скасування постанов № 61799027, № 61798851 про закінчення виконавчого провадження. В обґрунтування скарги зазначає, що 02.03.2011 року Шевченківським районним судом м. Чернівці ухвалено рішення у справі N?2-89/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, яким стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором N?0 від 03 жовтня 2008 в сумі 59 145,85 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 46 7885 гривень 07 копійок, а також неустойку в сумі 500 гривень, пеню в сумі 25 367 гривень 47 копійок, а всього стягнуто 493 752 гривні 54 коп. 20.09.2018 року Шевченківським районним судом м. Чернівців винесено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» у цивільній справі N? 2-89/11 ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором N?1 від 03 жовтня 2008 року та замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» яке в подальшому було перейменовано на Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС».

В проваджені Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебували виконавчі провадження з виконання виконавчих листів N?2-89/11 від 13.07.2011 року, N? 61799027 по відношенні до ОСОБА_2 та N? 61798851 по відношенні до ОСОБА_1 . 20.01.2026 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марко Валерієм Мірчевичем винесені постанови про закінчення вказаних вище виконавчих проваджень на підставі п.9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» не погоджується з вказаними вище постановами тому , що з боржника на користь стягувача повинно би було стягнуто заборгованість саме в іноземній валюті, а не визначення судом еквіваленту суми боргу згідно курсу національної валюти України на час винесення рішення.

Після повернення стягувачу грошових коштів у сумі 454 330.03 грн, еквіваленту боргу, вираженого в іноземній валюті станом на дату ухвалення рішення суду - 02.03.2011 року згідно з офіційним курсом НБУ, державний виконавець вважав, що рішення суду виконано повністю і існують правові підстави для закінчення виконавчого провадження. Вказує, що вказані висновки суперечать приписам частини 3 статті 49 Закону України «про виконавче провадження» і не підтверджують факту повного виконання рішення суду.

У зв`язку з вищезазначеним просять скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.01.2026 року у виконавчому провадженні N? 61799027 та виконавчому провадженні N? 61798851, що винесена державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марко Валерієм Мірчевичем.

Ухвалою суду від 09 лютого 2026 року прийнято скаргу до розгляду та призначено розгляд справи із викликом осіб, та витребувані матеріали виконавчого провадження

В судове засідання представник ТОВ «ВІН Фінанс» не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спрямували до суду клопотання в якому просили розглянути справу у їх відсутності а також зобов`язати стягувача надати суду довідку про стан заборгованості.

Старший державний виконавець Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано Франківськ) Марко В.М. у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд скарги без його участі.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду ( ч.2 ст.450 ЦПК)

У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є обов`язковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав, ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.

Так, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження

№ 12-197гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України (статті 447 ЦПК України) пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Відповідно до вимог статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У справі, яка розглядається, Романенко М.Е., в інтересах ТОВ «ВІН Фінанс» звернувся до суду зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марко Валерія Мірчевича про винесення постанов № 61799027, № 61798851 про закінчення виконавчого провадження, а саме винесені постанови про закінчення вказаних вище виконавчих проваджень на підставі п.9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», після повернення стягувачу грошових коштів у сумі 454 330.03 грн, що еквіваленту боргу, вираженого в іноземній валюті станом на дату ухвалення рішення суду - 02.03.2011 року згідно з офіційним курсом НБУ.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк`заборгованість за кредитним договором в сумі 59145,85 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 467885 гривень 07 копійок, а також неустойку в сумі 500 гривень, пеню в сумі 25367 гривень 47 копійок, а всього стягнути 493752 гривні 54 копійки, які перерахувати на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , МФО 351005, ПАТ «УкрСиббанк».

У виконавчому листі, виданому 13.07.2011 року на виконання вказаного вище рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців N?2-89/11, зазначено, що необхідно стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк`заборгованість за кредитним договором в сумі 59145,85 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 467885 гривень 07 копійок, а також неустойку в сумі 500 гривень, пеню в сумі 25367 гривень 47 копійок, а всього стягнути 493752 гривні 54 копійки, які перерахувати на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , МФО 351005, ПАТ «УкрСиббанк», та понесені судові витрати по справі за сплату судового збору по 566 гривень 66 копійок з кожного та по 40 грн. за сплату за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді з кожного.

Згідно розпорядження № 61799027 начальника відділу державної виконавчої служби та платіжної інструкції № 147 від 12.01.2026 року вбачається, що стягувачу перераховані кошти в сумі 454330,03 по виконанню рішення суду №2-89/2011

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною першою статті 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до положень статті 383 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Позовні вимоги первісного стягувача Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки були у доларах США, а саме 59145,85 доларів США.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону № 606-XIV.

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Із матеріалів справи убачається, що, ухвалюючи рішення у справі, Шевченківський районний суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

У статті 53 Закону № 606-XIV закріплено особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті.

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Дані висновки суду узгоджуються з позицією ВП ВС, висловленою в Постанові 761/12665/14-ц від 04.07.2018 року.

Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем були вчинені не всі виконавчі дії, необхідні для належного виконання рішення. Оскаржувані постанови про закінчення виконавчого провадження є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Керуючисьст ст.447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ТОВ «ВІН ФІНАНС» на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марко Валерія Мірчевича - задовольнити.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.01.2026 року у виконавчому провадженні N? 61799027, що винесена державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марко Валерієм Мірчевичем.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.01.2026 року у виконавчому провадженні N? 61798851, що винесена державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Марко Валерієм Мірчевичем.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: Н.М.Танасійчук