ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого Ткаченко І.Ю.,

суддів: Пищиди М.М. Свистунової О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Чечелівського районного суду м. Дніпра від 02 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с.1-3).

19 листопада 2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідач перебуває в районі проведення бойових дій у зв`язку з мобілізацією до складу ЗСУ. У зв`язку з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України просив зупинити провадження у справі (а.с.39).

Ухвалою Чечелівського районного суду м. Дніпра від 02 грудня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено.

Зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (а.с. 60).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому, посилається на її незаконність, необґрунтованість, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що застосовуючи п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, як підставу для зупинення провадження, суд першої інстанції допустив формалізм та порушив принцип пропорційності судового втручання, не врахувавши пріоритет найкращих інтересів дитини та наявність у відповідача професійного представника.

Зазначає, що суд не врахував, що строк зупинення провадження є об`єктивно невизначеним, тоді як строк права дитини на утримання є жорстко лімітованим у часі. Сину сторін, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), наразі майже 14 років, тож до досягнення ним повноліття залишається менше чотирьох років. Зупинення розгляду справи на невизначений термін створює реальну загрозу того, що рішення суду буде ухвалено вже після припинення права на аліменти. У такому випадку судовий захист стане неефективним, оскільки неможливо компенсувати дитині відсутність належного забезпечення в період її активного фізичного та соціального розвитку, який триває саме зараз.

Зауважує, що предметом спору є зміна розміру аліментів, встановленого ще у 2014 році на рівні 800,00 грн. Ця сума внаслідок інфляційних процесів за 11 років втратила свою купівельну спроможність та є критично недостатньою (а.с.65-67).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Чечелівського районного суду м. Дніпра від 02 грудня 2025 року, підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Зупиняючи провадження, суд першої інстанції виходив із того, що на теперішній час в Україні введено режим воєнного стану та відповідач ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України, тому клопотання представника відповідача підлягає задоволенню та зупиненню провадження по даній справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначена статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України», відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Воєнні дії - це організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України. бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння) (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Зупиняючи провадження у справі судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач користується правничою допомогою під час судового провадження, що підтверджується матеріалами справи, та має можливість висловитись щодо позовних вимог через свого повноважного представника адвоката Величка В.Ю, хоча особистої участі у справі не приймає. Відтак, відповідач не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом листування, приймати участь у розгляді справи через свого представника.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду підтримує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульовану у постанові від 5 червня 2024 року у справі № 317/3364/21. Вважає, що передбачений у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі, яка стосується стягнення аліментів на утримання дитини, повинен корелювати із якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

За таких обставин, на думку колегії суддів, обов`язкове зупинення провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не відповідає її у передбаченому законом утриманні з боку відповідача. Тому, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у справі, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Чечелівського районного суду м. Дніпра від 02 грудня 2025 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 05 березня 2026 року.

Судді: