Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2026 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В,,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
розглянувши без повідомлення учасників справи заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про захист прав споживача, стягнення грошових коштів набутих без достатньої правової підстави, відшкодування моральної шкоди за апеляційними скаргами відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2025 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2026 року
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк (далі АТ КБ) «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 21 682 грн 58 коп. безпідставно списаних грошових коштів, 2 652 грн 33 коп. відсотків за користування безпідставно набутими коштами та інфляційних втрат, а також 2 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2026 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Постановою Волинського апеляційного суду від 26 лютого 2026 року апеляційні скарги відповідача АТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2025 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2026 року - без змін.

03 березня 2026 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подала до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення суду (документ сформований в системі 02 березня 2026 року), в якій вказувала, що 29 січня 2026 року вона подала до суду апеляційної інстанції клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які позивач понесла у зв`язку із розглядом справи в апеляційній інстанції у розмірі 1 500 грн (за підготовку процесуальних документів в суді апеляційної інстанції згідно з п. 2.1. додаткової угоди). Пунктом 2.3. додаткової угоди від 12 січня 2026 року сторони погодили, що клієнт сплачує окремо винагороду за участь адвоката в судовому засіданні у розмірі 900 грн (у разі якщо засідання відбулося, в тому числі участь адвоката в режимі відеоконференції). Під час судового розгляду у суді апеляційної інстанції 26 лютого 2026 року вона в усному порядку заявила, що всі необхідні докази сплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 900 грн (за участь адвоката в судовому засіданні) будуть подані до суду у передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк, оскільки згідно з умовами договору про надання правової допомоги останній платіж за надання послуг адвоката у цій справі сплачується позивачем після прийняття рішення судом першої інстанції у даній справі. Просила апеляційний суд ухвалити додаткове рішення у цій справі, яким стягнути з відповідача АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 400 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення додаткової постанови у цій справі є 12 березня 2026 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення суду у цій справі належить задовольнити.

Кожен має право на професійну правничу допомогу (ст. 59 Конституції України).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У частинах 4-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу через систему «Електронний суд» надіслана стороні відповідача, від якої надійшло заперечення щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).

Указана судова практика є незмінною.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (п. 5.39. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 Артем`єва Г. О. заявила про стягнення з відповідача АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, в якому зазначила, що орієнтовний розмір витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді становить 3 000 грн. У відзиві також зазначила, що докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду у межах строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 30 січня 2026 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подала до апеляційного суду заяву про стягнення судових витрат, до якої додала відповідні докази понесення таких витрат позивачем. Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції представник позивача до закінчення судових дебатів відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України зробила заяву про подання доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції (за участь у судовому засіданні 26 лютого 2026 року) протягом п`яти днів з моменту винесення рішення апеляційним судом.

Протягом п`яти днів після ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення представник позивача ОСОБА_1 Артем`єва Г. О. подала до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення суду та приєднала відповідні докази, а саме: копія договору № 25/03-4 про надання правової допомоги від 31 березня 2025 року; копію додаткової угоди № 1 від 12 січня 2026 року до договору № 25/03-4 про надання правової допомоги від 31 березня 2025 року; копію акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 27 січня 2026 року; копію звіту від 27 січня 2026 року про надані послуги у зв`язку із розглядом справи з детальним описом робіт (наданих послуг) та витраченого адвокатом часу; копію квитанції про оплату послуг на суму 1 500 грн. Крім того, на підтвердження понесених витрат позивачем на правничу допомогу за участь адвоката в судовому засіданні 26 лютого 2026 року представник позивача надала копію квитанції про оплату послуг адвоката на суму 900 грн та копію акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 02 березня 2026 року. Як вбачається з актів приймання-передачі наданих послуг від 27 січня 2026 року та від 02 березня 2026 року загальна вартість наданих адвокатом Артем`євою Г. О. позивачу ОСОБА_1 послуг з надання правової допомоги в апеляційному суді становить 2 400 грн, з яких: 1 500 грн за підготовку процесуальних документів, 900 грн за участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ.

Таким чином, представник позивача надала докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.

У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Суд враховує, що апеляційні скарги відповідача АТ КБ «Приватбанк», на які адвокатом позивача ОСОБА_1 Артем`євою Г. О. були подані відзиви, залишено без задоволення, а розмір витрат на професійну правничу допомогу в 2 400 грн відповідає засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, а також враховуючи, що підстави для зменшення розміру таких витрат відсутні, тому колегія суддів дійшла висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача ОСОБА_1 .

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись статтями 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 Артем`євої Ганни Олегівни про ухвалення додаткового рішення суду задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: