БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/161/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2026 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

З участю секретаря Одинокої К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області, на підставі ухвали Хаджибейського районного суду міста Одеси від 01.12.2025 року, надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обгрунтована тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 09.03.2025 року укладено кредитний договір № 09.03.2025-100002019.

Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 09.03.2025 р.; сума кредиту 20 000, 00 грн.; строк, на який надається кредит 217 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 11.10.2025 р.

Згідно п. 3.1 договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до договору від 09.03.2025 року та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 20 000, 00 грн.

Отже, позивач констатує факт, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало належним чином та в повному обсязі.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 66 400, 00 грн., що складається з: тіла кредиту 20 000, 00 грн.; процентів 31 000, 00 грн.; комісії, пов`язаної з наданням кредиту 1 800, 00 грн.; неустойки 10 000, 00 грн.

Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 09.03.2025-100002019 від 09.03.2025 року у розмірі 66 400, 00 грн. та судові витрати в розмірі 2 422, 40 грн.

В прохальній частині позовної заяви представник позивача просив суд розглянути позов у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 09.01.2026 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

За правилами ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 09.01.2026 року разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлялися відповідачу ОСОБА_1 за адресою зареєстрованого місця проживання останнього та отримані ним, що вбачається зі зворотного поштового повідомлення, долученого до матеріалів справи.

Клопотань сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, заяв від відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

За таких обставин, суд прийняв рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, надані на підтвердження вказаних обставин, встановив наступне.

Згідно довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 09.03.2025 р. 18:54:20 на суму 20 000, 00 грн., номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іPay.ua 675449597, призначення платежу: видача за договором кредиту № 09.03.2025-100002019 (а.с. 11).

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 09.03.2025-100002019 від 09.03.2025 року заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору складає 66 400 грн., з яких: 20 000, 00 грн. основний борг; 31 000, 00 грн. проценти; 1 800, 00 грн. комісія за надання кредиту; 3 600, 00 грн. комісія за обслуговування; 10 000, 00 грн. неустойка (а.с. 12).

За приписами ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються ЗУ «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору № 09.03.2025-100002019 від 09.03.2025 року, оскільки матеріали справи не містять вказаного договору № 09.03.2025-100002019 від 09.03.2025 року, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 та паспорту споживчого кредиту до вказаного договору.

Наявна в матеріалах справи довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно якої було перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 09.03.2025 р. 18:54:20 на суму 20 000, 00 грн., номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іPay.ua 675449597, призначення платежу: видача за договором кредиту № 09.03.2025-100002019 (а.с. 11). не містить інформації про отримувача вказаних коштів та не може бути беззаперечним доказом укладення кредитного договору.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що саме ОСОБА_1 володіє карткою № НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 7).

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу приписів ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи вищевикладене суд, з огляду на відмову в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладає на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-5, 11-13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик