Справа № 456/1391/25 Головуючий у 1 інстанції: Бучківської В.Л.
Провадження № 22-ц/811/3193/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
Провадження № 22-ц/811/3194/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

з участю представника позивачки ОСОБА_1 , представників відповідача Пилипів О.В., Васьковича В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2025 року та додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2025 року в складі судді Бучківської В.Л. у справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

встановив:

У березні 2025 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» № 2 про звільнення ОСОБА_2 з роботи; поновити ОСОБА_2 на роботі директором Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» із внесенням відповідного запису до трудової книжки; стягнути з Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» на користь ОСОБА_2 заробітну плату за весь час вимушеного прогулу без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів; судові витрати покласти на Дочірнє підприємство «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1».

В обґрунтування позову зазначала, що 13.07.2020 ОСОБА_2 прийнята на роботу директором ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» на умовах безстрокового трудового договору. 03.02.2025 прийшовши на роботу позивачка зі своїм чоловіком ОСОБА_3 виявили ознаки проникнення в робоче приміщення та повідомили про це в поліцію. Як пізніше з`ясувалося, взлом замка вхідних дверей та проникнення вчинено з відома засновника відповідача. 06.02.2025 відповідач повідомив позивачку про звільнення з роботи за ст. 41 п.1 - одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівника підприємства, згідно наказу № 2 та вручив копію цього наказу. Після цього, позивачка не мала змоги потрапити на робоче місце та здійснювати трудові функції внаслідок заміни замка вхідних дверей відповідачем, а також були внесені відповідні зміни відомостей про відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Поряд з тим, позивачку не було ознайомлено із жодним документом, що підтверджував би факт вчинення одноразового грубого порушення нею трудових обов`язків. Позивачка критично поставилася до врученої копію цього наказу, що був виконаний машинописним способом на аркуші паперу, однак на ньому, зокрема, всупереч Державному стандарту ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів та ДСТУ 2732:2004 «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять» були відсутні необхідні елементи, такі як дата, реквізити підприємства тощо. Також, наказ не містив посилання як на підставу звільнення, так і на норму Кодексу законів про працю України, тому лише можна припускати, що вказане «ст.41 п.1» стосується п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, оскільки схоже за змістом.

Вказує, що у наказі № 2 відповідача відсутнє чітке формулювання одноразового порушення трудових обов`язків позивачкою, остання заперечує вчинення нею такого порушення, і тому, зокрема з вищенаведених підстав позивачка вважає своє звільнення незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Окрім цього позивачку жодним чином не було повідомлено про збори, засідання, наради, комісії тощо, а саме звільнення з роботи для неї стало несподіванкою.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» №2 від 06 лютого 2025 року про звільнення з роботи ОСОБА_2 .

Поновлено ОСОБА_2 на роботі директором Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» із внесенням відповідного запису до трудової книжки.

Стягнуто з Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 111 245 (сто одинадцять тисяч двісті сорок п`ять) грн. 40 коп., без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» на користь держави судовий збір в розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп.

Додатковим рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2025 року задоволено частково заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Антоніва Назара Степановича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі.

Стягнуто з Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник №1» на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 33 850 (тридцять три тисячі вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ДП «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1», вважає рішення незаконним, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухваленим з неправильним застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано того, що пунктом 6.3. Статуту ДП «Комунальник плюс» ТОВ «Комунальник 1» передбачено, що директор призначається та звільняється з посади згідно із рішенням зборів Засновника. Згідно статуту ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» засновником підприємства «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1», .

ОСОБА_2 , будучи директором Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1», відчужила без попередньої згоди Засновника майно підприємства, яке відносилося до основних засобів підприємства, а саме транспортні засоби (сміттєвози): DAF CF 75/250 НОМЕР_1 та DAF CF 75/250 BC 7579 EB, чим порушила п.п.6.3.1., п.п.«ж» п.6.2. Статуту ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1».

Згідно із п.п. «ж» п.6.2. Статуту ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» засновник дає директору попередню згоду на укладення від імені підприємства угод стосовно відчуження нерухомого майна, інших основних фондів підприємства. Всі рішення приймаються Засновником на зборах учасників Товариства (п.6.2.3. Статуту). Основні фонди це засоби праці, які беруть участь у багатьох циклах виробничого процесу та переносять власну вартість на вартість готової продукції частинами у вигляді амортизаційних відрахувань в ході їх технологічного використання та зношення. У бухгалтерському обліку основні фонди називають основними засобами.

Транспортні засоби, які використовуються в діяльності підприємства, є складовою основних фондів підприємства, і на їх відчуження необхідна згода засновника у вигляді рішення. Транспортні засоби (сміттєвози): DAF CF 75/250 BC 8596 EB та DAF CF 75/250 BC 7579 EB перебували на балансі ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1». Щодо них подавалась звітність, нараховувалась амортизація, такі безпосередньо використовувалися у діяльності підприємства, тому є основними засобами (основними фондами) ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1». Їх продаж не підпадає під діяльність підприємства, визначену п.3.23 Статуту торгівля автотранспортними засобами. Дані транспортні засоби ОСОБА_2 перевела у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 2» (станом на сьогодні назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколайфсіті»), засновником і директором якого є сама.

Апелянт вказує на те, що продаж двох сміттєвозів, належних ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» виявлено Засновником в січні 2025 року при перевірці річних результатів діяльності підприємства на підставі бухгалтерської звітності (повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, через які провадиться діяльність, форма №20-ОПП, графа 9 «Стан об`єкта оподаткування», значення «6» - об`єкт відчужений, графа 10 «Вид права на об`єкт», значення «1» - право власності; картка рахунку 105 бухгалтерської звітності ДП Комунальник Плюс» та картка рахунку 631, відповідно до якої на рахунок ДП «Комунальник Плюс» 30.08.2024 року від ТзОВ «Комунальник 2» надійшли кошти, як оплата за дані транспортні засоби в сумі 30 000 грн.).

Згідно із договором купівлі-продажу транспортного засобу №8292/24/1/003107 від 22.08.2024 року ТОВ «ФЕСТ БРОК», яке діє на підставі договору комісії №8292/24/1/003107 від 21.08.2024 укладеного з ДП «Комунальник Плюс», продало транспортний засіб DAF CF 75/250, д.н.з. НОМЕР_2 , а ТзОВ «Комунальник 2», в особі ОСОБА_2 , придбало даний транспортний засіб.

Копію договору купівлі-продажу від 22.08.2024 року про продаж транспортного засобу DAF CF 75/250 BC 8596 EB (долученого Позивачем в судовому засіданні) засновник не міг отримати, але факт продажу даного транспортного засобу ТзОВ «Комунальник 2» ним встановлено на підставі бухгалтерської звітності.

Таким чином, позивачка вчинила правочин в умовах конфлікту інтересів та порушила вимоги Статуту ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1».

Згідно із вимогами ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Підставою застосування дисциплінарного стягнення є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Так, 15.01.2025 засновником виявлено, що ОСОБА_3 , чоловік позивачки, виконуючи обов`язки директора ТзОВ «Комунальник 1», за участю ОСОБА_2 (шляхом оформлення на неї довіреності) перевів транспортні засоби, які відносяться до основних засобів ТзОВ «Комунальник 1» (без попередньої згоди засновника) у власність ТзОВ «Комунальник 2», засновником і директором якого являється позивач.

Від імені ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_2 уклала з ТОВ «Автомобіль» договора комісії зокрема: договір комісії №779 від 03.07.2024 року про вчинення правочину щодо продажу транспортного засобу RENAULT АЕ 440, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 ; №780 від 03.07.2024 року про вчинення правочину щодо продажу транспортного засобу IVECO MAGIRUS, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ; №781 від 03.07.2024 року про вчинення правочину щодо продажу транспортного засобу SEDDON ATKINSON сміттєвоз-С, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 ; №782 від 03.07.2024 року про вчинення правочину щодо продажу транспортного засобу MOSLEIN SKAM3, 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , номерний знак НОМЕР_10 (документ посвідчення особи від комітента зазначено від 24.01.2022 р. виданий 4638); №898 від 16.07.2024 року про вчинення правочину щодо продажу транспортного засобу FRUEHAUF Т34C1NL, 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_12 .

На підставі договорів комісії ТОВ «Автомобіль» () уклав з ТОВ «Комунальник 2» () договора купівлі-продажу транспортних засобів, а саме: договір купівлі-продажу №779 від 04.07.2024 р. про передачу у власність ТзОВ «Комунальник 2» транспортного засобу марки RENAULT АЕ 440, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 - за ціною 21 500 (двадцять одна тисяча п`ятсот) гривень; договір купівлі-продажу №780 від 04.07.2024 року про передачу у власність ТзОВ «Комунальник 2» транспортного засобу IVECO MAGIRUS, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 - за ціною 23 811,67 грн. (двадцять три тисячі вісімсот одинадцять грн. 67 коп.); договір купівлі-продажу №781 від 04.07.2024 року про передачу у власність ТзОВ «Комунальник 2» транспортного засобу SEDDON ATKINSON, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 - за ціною 10 000 (десять тисяч) гривень; договір купівлі-продажу №782 від 04.07.2024 року про передачу у власність ТзОВ «Комунальник 2» транспортного засобу MOSLEIN SKAM3, 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , номерний знак НОМЕР_10 - за ціною 10 000 (десять тисяч) гривень; договір купівлі-продажу №898 від 17.07.2024 року про передачу у власність ТзОВ «Комунальник 2» транспортного засобу FRUEHAUF Т34C1NL, 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_12 - за ціною 10 000 (десять тисяч) гривень.

24.01.2025 року засновник ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» в особі Іськіва А.В. письмово повідомив ОСОБА_2 про те, що він довідався про її участь у відчуженні автотранспорту, який є власністю ТзОВ «Комунальник 1» та ДП «Комунальник Плюс» та запросив на засідання комісії 05.02.2025 року в офіс ТзОВ «Комунальник 1» за адресою: вул.Нижанківського, 50, м.Стрий, Львівська область. ОСОБА_2 відмовилась розписатися про ознайомлення з повідомленням, на засідання комісії 05.02.2025 не з`явилась, жодної звітності чи письмових пояснень не надала.

06.02.2025 року комісією в складі Іськіва А.В., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було встановлено, що використовуючи своє службове становище, ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 відчужили в свою користь (ТзОВ «Комунальник 2», ТзОВ «Марк Буд») велику кількість транспортних засобів. Дані обставини оформлені протоколом, який послужив підставою для прийняття засновником протокольного рішення про звільнення ОСОБА_2 .

Таким чином, до ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення протягом місяця з дня виявлення відчуження нею майна ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» (з 15.01.2025 р.), та не пізніше шести місяців з дня укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів DAF CF 75/250, д.н.з. НОМЕР_2 , DAF CF 75/ НОМЕР_13 - 22.08.2024 року. При обранні виду стягнення Засновником враховано участь Позивачки у купівлі-продажі транспортних засобів, належних ТзОВ «Комунальник 1», в умовах конфлікту інтересів.

Відповідно до п.6.3. Статуту ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1», ОСОБА_2 звільнено з 06.02.2025 року з посади директора дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» на підставі протокольного рішення Засновника ТзОВ «Комунальник 1» від 06.02.2025 р., яке позивачкою не оскаржувалося. Цим протокольним рішенням також призначено з 07.02.2025 р. на посаду директора дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_6 ..

Саме на підставі протокольного рішення засновника ТОВ «Комунальник 1» від 06.02.2025 року видано наказ №2 про звільнення з роботи з 06 лютого 2025 року директора ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_2 за ст.41 п.1 КЗпП України - одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівником підприємства.

Щодо допущених помилок у наказі №2, то Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5, передбачено можливість зміни, доповнення розпорядчого документа, шляхом видачі нового розпорядчого документа про внесення змін.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 грудня 2022 року по справі №511/466/19 зазначив, що внесення змін у накази з метою виправлення помилок чи зміни дати звільнення не може бути підставою для визнання такого звільнення незаконним.

Відтак, наказом №10 від 17.04.2025 «Про внесення змін до наказу №2 про звільнення директора ДП «Комунальник плюс» ОСОБА_2 внесено зміни до наказу №2 про звільнення з роботи з 06 лютого 2025 року директора ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1» ПакС.В., доповнено наказ, зазначивши: , дату наказу 06.02.2025, місце складання наказу м.Стрий; текст наказу викладено в наступній редакції: «Звільнити з роботи з 06.02.2025 директора ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП за вчинення одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, яке полягає у відчуженні у свою користь транспортних засобів, які належать підприємству, без отримання попередньої згоди засновника». Зазначено підставу: протокольне рішення засновника ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_7 від 06.02.2025.

Звертає увагу, що системний аналіз положень пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України та частини третьої статті 99 ЦК України дає підстави дійти висновку, що припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутися у будь-який час та з будь-яких підстав. Припинення повноважень члена виконавчого органу гарантується нормами цивільного права для припинення або запобіганню негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління.

При цьому, за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, підставою для розірвання договору є рішення вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників.

Встановлена пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України підстава розірвання трудового договору не передбачає необхідності попереднього повідомлення про звільнення, з`ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів діяльності працівників.

Враховуючи зазначене вище право засновника припинити трудовий договір з посадовою особою в будь-який час та з будь-яких підстав та зважаючи на чинність протокольного рішення засновника ТзОВ «Комунальник 1» від 06.02.2025 про звільнення ОСОБА_2 з посади директора дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» з 06.02.2025 року, у разі встановлення судом порушень процедури при звільненні за п.1 ст.41 КЗпП України, наслідком може бути зміна формулювання підстав звільнення позивача на п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, а не його поновлення на роботі.

Звертає увагу, що скасування рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.08.2025 буде підставою для скасування додаткового рішення від 01.09.2025, яким вирішено питання розподілу судових витрат у справі.

Просить скасувати скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.08.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а також скасувати додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.09.2025.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача ОСОБА_8 та Васьковича В.І. на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника позивачки ОСОБА_1 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивачки відбулось з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки як вбачається з копії наказу №2 ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1», такий не містить дати, реквізитів підприємства, підстави звільнення, дати виявлення порушення та покликання на норми КЗпП, підстава для звільнення позивача ОСОБА_2 - розпорядження засновника ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_9 .

Суд зауважив, що під час розгляду справи розпорядження засновника ТОВ «Комунальник 1» ОСОБА_9 у формі письмового документу до матеріалів справи не долучено.

Згідно із копією наказу №10 від 17.04.2025 «Про внесення змін до наказу №2 про звільнення директора ДП «Комунальник плюс» ОСОБА_2 , прийнятого відповідачем під час розгляду справи в суді, внесено зміни до наказу №2 про звільнення з роботи з 06 лютого 2025 року директора ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник-1» Пак Соломії Василівни, доповнено наказ, зазначивши: , дату наказу 06.02.2025, місце складання наказу м. Стрий; текст наказу викласти в такій редакції: «Звільнити з роботи з 06.02.2025 директора ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник-1» ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП за вчинення одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, яке полягає у відчуженні у свою користь транспортних засобів, які належать підприємству, без отримання попередньої згоди засновника». Зазначено підставу: протокольне рішення засновника ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_7 від 06.02.2025.

З наведеного суд зробив висновок, що на час звільнення позивачки з роботи 06.02.2025 наказ №2 ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» не містив дати, місця складання, реквізитів підприємства, підстав звільнення та чітко сформульованого одноразового порушення, яке стало підставою звільнення керівника, часу виявлення самого проступку та обґрунтування обрання роботодавцем крайньої міри - звільнення.

Також суд звернув увагу, що в наказі №10 від 17.04.2025 «Про внесення змін до наказу №2 про звільнення директора ДП «Комунальник плюс» ОСОБА_2 » вказано лише про «вчинення одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, яке полягає у відчуженні у свою користь транспортних засобів, які належать підприємству, без отримання попередньої згоди засновника», однак не вказано коли саме і які саме відчужено транспортні засоби, та коли даний факт встановлено.

Суд зауважив про непослідовну позицію сторони відповідача, на яку покладено обов`язок довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю, згідно з якою представник відповідача у процесуальних документах не могла чітко зазначити про те, які саме транспортні засоби і коли саме були відчужені, і якими документами підтверджується даний факт. Лише перед завершенням стадії з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, такі документи було надано стороною позивача, що свідчить про те, що засновник на час прийняття оспорюваного наказу та проведення зборів не володів офіційною інформацією про те, хто саме і коли, та які саме транспортні засоби відчужив.

Ухвалюючи додаткове рішення суд вважає необхідним стягнути з ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» на користь ОСОБА_2 33 850,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваних рішення та додаткового рішення колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» №11-к від 08.07.2020, відповідно до рішення №2 засновника ТзОВ «Комунальник 1» від 06 липня 2020 року ОСОБА_2 приступила до виконання обов`язків директора ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» з 13.07.2020 з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Згідно із наказом №2 ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1», звільнено з роботи з 06 лютого 2025 року директора ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_2 за ст. 41 п.1 одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівника підприємства. Підстава: розпорядження засновника ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_9 (т. 1 а.с.9).

Відповідно до копії повідомлення засновника ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» ОСОБА_7 вбачається, що останнім створена комісія про встановлення факту допущених порушень вчинених ОСОБА_2 і призначено дату засідання на 05.02.2025 (т. 1 а.с.36).

Згідно із протоколом комісії в складі: голови комісії ОСОБА_7 засновника ТОВ «Комунальник 1», механіка гаражу ОСОБА_4 , головного бухгалтера ОСОБА_5 від 06.02.2025 встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді директора ДП « Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1», окрім того є засновником ТзОВ « Комунальник 2» та директором даного товариства. ОСОБА_2 є засновником ТзОВ «Марк Буд» спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_3 . Використовуючи своє службове становище без відома засновника та власника майна ТОВ «Комунальник 1» ДП «Комунальник Плюс» самовільно в користь ТзОВ «Комунальник 2», де ОСОБА_2 є засновником і директором, привласнила в свою користь автомобілі. Грошові кошти про відчуження вищезазначених автомобілів на рахунок ТОВ «Комунальник 1» та до ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» не поступали відповідно до ринкової вартості. Заборгованість ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» під керівництвом ОСОБА_2 становить орієнтовно 180 000 грн. ОСОБА_2 не здала прийомо-здаточного акту, в т.ч. установчих документів, книги наказів, основних засобів підприємства (т. 1 а.с.37).

З повідомлення засновника ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_2 повідомлено, що з 06.02.2025 вона звільнена з посади директора ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» за ч.1 ст. 41 КЗпП України (т. 1 а.с.38).

З статуту ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1», затвердженого засновником ТзОВ «Комунальник1» ОСОБА_7 05.02.2020 вбачається, що Дочірнє підприємство «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» створене на підставі Господарського кодексу України, Закону України «Про господарські товариства», інших законодавчих актів України та даного статуту. Засновником Підприємства є Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1», що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Стрий, вул. Нижанківського. 50. Найменування підприємства: Дочірнє підприємство «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» Згідно з п.6.1 Статуту, управління підприємством здійснюють: засновник, директор (т. 1 а.с.81-84).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.04.2025 засновником ТОВ «Комунальник 1» є ОСОБА_7 (т. 1 а.с.85).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на 04.04.2025 засновником та керівником ТзОВ «ЕКОЛАЙСІТІ» є ОСОБА_2 (т. 1 а.с.92).

З копії протокольного рішення засновника ТзОВ «Комунальник 1» від 06.02.2025 вбачається, що ОСОБА_7 прийняв такі рішення: 1) Звільнити з посади директора ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_3 з 06.02.2025; 2) Призначити на посаду директора ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_10 з 07.02.2025; 3) Звільнити з посади директора дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_2 з 06.02.2025; 4) Призначити на посаду директора дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_6 з 07.02.2025 (т. 1 а.с.96).

З копії платіжної інструкції №37 від 21.02.2025 вбачається, що розмір розрахункових ОСОБА_2 становить 68 815,94 грн. (т. 1 а.с.98).

З копії договору купівлі-продажу №8292/24/1/003107 від 22.08.2024 вбачається, що продавець на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу ТОВ «Фест Брок» зобов`язується передати покупцеві ТОВ «Комунальник 2» транспортний засіб DAF CF75.250. Ціна транспортного засобу складає 15 000,00 грн. (т. 1 а.с.120).

З копії договору купівлі-продажу №779 від 04.07.2024 вбачається, що продавець на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу ТОВ «Автомобіль» зобов`язується передати покупцеві ТОВ «Комунальник 2» транспортний засіб «Renault AE 440» 2005 року випуску. Ціна транспортного засобу складає 21 500,00 грн. (т. 1 а.с.121).

З копії договору купівлі-продажу №780 від 04.07.2024 вбачається, що продавець на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу ТОВ «Автомобіль» зобов`язується передати покупцеві ТОВ «Комунальник 2» транспортний засіб «IVECO MAGIRUS» 2007 року випуску. Ціна транспортного засобу складає 23 811,67 грн. (т. 1 а.с.123).

З копії договору купівлі-продажу №781 від 04.07.2024 вбачається, що продавець на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу ТОВ «Автомобіль» зобов`язується передати покупцеві ТОВ «Комунальник 2» транспортний засіб «SEDDON ATKINSON» 2006року випуску. Ціна транспортного засобу складає 10 000,00 грн. (т. 1 а.с.125).

З копії договору купівлі-продажу №782 від 04.07.2024 вбачається, що продавець на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу ТОВ «Автомобіль» зобов`язується передати покупцеві ТОВ «Комунальник 2» транспортний засіб «MOSLEIN SKAM3» 2003 року випуску. Ціна транспортного засобу складає 10 000,00 грн. (т. 1 а.с.127).

З копії договору купівлі-продажу №898 від 17.07.2024 вбачається, що продавець на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу ТОВ «Автомобіль» зобов`язується передати покупцеві ТОВ «Комунальник 2» транспортний засіб «FRUEHAUF T34 C1NL» 1997 року випуску. Ціна транспортного засобу складає 10 000,00 грн. (т. 1 а.с.129).

Згідно з копією наказу №10 від 17.04.2025 «Про внесення змін до наказу №2 про звільнення директора ДП «Комунальник плюс» ОСОБА_2 , прийнятого відповідачем під час розгляду справи в суді, внесено зміни до наказу №2 про звільнення з роботи з 06 лютого 2025 року директора ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник-1» Пак Соломії Василівни, доповнено наказ, зазначивши: , дату наказу 06.02.2025, місце складання наказу м. Стрий; текст наказу викласти в такій редакції: «Звільнити з роботи з 06.02.2025 директора ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник-1» ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП за вчинення одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, яке полягає у відчуженні у свою користь транспортних засобів, які належать підприємству, без отримання попередньої згоди засновника». Зазначити підставу: протокольне рішення засновника ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_7 від 06.02.2025.

У статті 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 4 Конвенції МОП про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця передбачено, що трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

Тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві.

Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір (стаття 139 КЗпП України).

Згідно із статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

За частиною третьою статті 41 КЗпП України розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, також вимог статті 43 цього Кодексу.

Важливим елементом застосування пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України є звільнення працівника за порушення, яке має ознаки одноразовості. Рішення компетентного органу власника підприємства і наказ про звільнення повинні містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою для звільнення.

За своїм змістом наказ про звільнення повинен містити вказувати на одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків.

Такі висновки сформульовані Верховним Судом у постановах від 04 вересня 2024 року в справі № 753/1969/23 (провадження № 61-3448св24), від 05 липня 2024 року в справі № 643/19858/21 (провадження № 61-9625св23), від 02 лютого 2023 року в справі № 505/1452/19 (провадження № 61-7382св22), від 17 липня 2019 року в справі № 461/4863/16-ц (провадження № 61-20758св18) та інших.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен враховувати характер проступку, обставини, за якими його вчинено, та істотність наслідків порушення трудових обов`язків. Суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який належить до його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставин справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Грубість порушення трудових обов`язків характеризується характером дій чи бездіяльності працівника, істотністю наслідків порушення та формою вини. Право оцінки порушення як грубого покладається на суд, який розглядає конкретний трудовий спір.

Такі висновки узгоджуються з постановами Верховного Суду

від 04 вересня 2024 року в справі № 753/1969/23 (провадження № 61-3448св24), від 13 грудня 2023 року в справі № 296/4222/21 (провадження № 61-4399св22), від 02 лютого2023 року в справі № 505/1452/19 (провадження № 61-7382св22), від 22 серпня 2019 року в справі № 309/3460/16-ц (провадження № 61-32014св18), від 05 грудня 2018 року у справі № 666/557/16-ц (провадження № 61-14113св18) та ін.

Обов`язковою умовою визнання діянь працівника як порушення трудових обов`язків є протиправність цих діянь, наявність вини, незалежно від її форми та причинного зв`язку між порушенням і його наслідку. Порушення трудових обов`язків з прямим умислом може бути визнаним таким, що підпадає під пункт 1 частини першої статті 41 КЗпП України, навіть за відсутності шкідливих наслідків. Під порушенням трудових обов`язків розуміється невиконання чи неналежне їх виконання. До трудових обов`язків віднесені обов`язки працівника, визначені трудовим договором (контрактом), посадовою інструкцією, іншими локальним нормативним актом та законодавством про працю (постанова Верховного Суду від 17 листопада 2023 року в справі № 326/789/21 (провадження № 61-4995св23)).

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватися з дотриманням порядку і строків, викладених у статтях 148, 149 КЗпП України.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Також встановлено, що дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Положення статті 149 КЗпП України зобов`язують прийняти рішення про звільнення керівника за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, витребувати у нього письмові пояснення. Не можна звільнити за порушення, яке вже потягнуло застосовування інших видів дисциплінарних стягнень.

Отже, рішення про звільнення працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України може бути прийняте роботодавцем за наявності сукупності таких умов: 1) суб`єктом дисциплінарної відповідальності може бути певна категорія працівників; 2) для застосування цієї норми закону потрібно встановити факт порушення працівником своїх трудових обов`язків; 3) порушення повинно бути одноразовим та грубим; 4) рішення про звільнення працівника може прийняти лише уповноважена на те особа (постанови Верховного Суду від 04 вересня 2024 року в справі № 753/1969/23 (провадження № 61-3448св24), від 17 листопада 2023 року в справі № 326/789/21 (провадження № 61-4995св23), від 26 квітня 2023 року в справі № 174/171/21 (провадження № 61-5359св22)).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що з урахуванням вимог трудового законодавства в справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю (від 25 червня 2024 року в справі № 500/4416/19 (провадження № 61-17112св23), від 08 травня 2024 року в справі № 401/1203/22 (провадження № 61-15594св23), від 23 січня 2018 року в справі № 273/212/16-ц (провадження № 61-787св17) та ін.).

Судом першої інстанції встановлено, і це не спростовано відповідачем як під час розгляду справи в районному суді, так і під час апеляційного перегляду справи, що в наказі про звільнення позивачки, протоколі комісії та протокольному рішенні засновника відсутні будь які відомості про те, які саме транспортні засоби всупереч наданим повноваженням відчужила позивачка, коли саме відбулося таке відчуження, а тому суд позбавлений можливості встановити, чи мало місце порушення трудових обов`язків позивачем, які можна розцінити як одноразове грубе порушення.

У додаткових документах, поданих стороною відповідача на адресу суду вказувалося близько 15 транспортних засобів, у відзиві на позовну заяву -1, а в судовому засіданні представник відповідача ствердила про 2 транспортні засоби, які були відчужені позивачкою без згоди засновника.

Таким чином, відсутність в наказі про звільнення позивачки, протоколі комісії та протокольному рішенні засновника відомостей про дату укладення правочинів та ідентифікаційних ознак транспортних засобів унеможливлює оцінку законності вчинення позивачкою вказаних дій, оскільки на момент звільнення позивачки, відповідач такою інформацією не володів, в документах не зазначив, що підтверджується частковим отриманням таких відомостей стороною відповідача вже під час розгляду справи в суді.

З врахуванням викладеного, ні протокол зборів акціонерів товариства, ні наказ про звільнення позивачки не містять інформації, за яке саме одноразове грубе порушення трудових обов`язків була звільнена позивачка.

Разом з тим, під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, представником відповідача надано копію наказу №10 від 17.04.2025 «Про внесення змін до наказу №2 про звільнення директора ДП «Комунальник плюс» ОСОБА_2 , яким доповнено наказ, зазначивши: , дату наказу 06.02.2025, місце складання наказу м. Стрий; текст наказу викласти в такій редакції: «Звільнити з роботи з 06.02.2025 директора ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник-1» ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП за вчинення одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, яке полягає у відчуженні у свою користь транспортних засобів, які належать підприємству, без отримання попередньої згоди засновника». Зазначити підставу: протокольне рішення засновника ТзОВ «Комунальник 1» ОСОБА_7 від 06.02.2025, що додатково підтверджує те, що на час звільнення позивачки з роботи 06.02.2025 наказ №2 ДП «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» не містив дати, місця складання, реквізитів підприємства, підстав звільнення та чітко сформульованого одноразового порушення, яке стало підставою звільнення керівника, часу виявлення самого проступку та обґрунтування обрання роботодавцем крайньої міри - звільнення.

Окремо у доводах апеляційної скарги апелянт додатково зазначає, що враховуючи право засновника припинити трудовий договір з посадовою особою в будь який час та з будь яких підстав, зважаючи на чинність протокольного рішення засновника ТОВ «Комунальник 1» від 06.02.2025 про звільнення ОСОБА_2 з посади директора дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1» з 06.02.2025, у разі встановлення судом порушень процедури при звільненні за п.1 ст.41 КЗпП України, наслідком може бути зміна формулювання підстав звільнення позивача на п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, а не його поновлення на роботі.

Колегія суддів звертає увагу, що передбачена п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України додаткова підстава розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця припинення повноважень посадових осіб поширюється лише на членів виконавчого органу господарських товариств.

Позивачка ОСОБА_2 , яка працювала на посаді директора дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» ТзОВ «Комунальник 1», відноситься до спеціального кола осіб (керівник виконавчого органу господарського товариства), з якими може бути розіврваний трудовий договір з ініціативи роботодавця.

Однак, законодавець провів чітке розмежування між підставами звільнення за п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, яке полягає в основі звільнення: п. 1 - це дисциплінарне стягнення за винне грубе порушення обов`язків керівником, а п. 5 - припинення повноважень посадових осіб господарських товариств за рішенням власників, яке не потребує вини.

Відтак, якщо керівник порушив обов`язки, зокрема допустив одноразове грубе порушення, застосовується як підстава звільнення п. 1 (дисциплінарна відповідальність), а якщо засновник господарськового товариства вирішив змінити керівника виконавчого органу господарського товариства застосовується п. 5 (припинення повноважень).

Таким чином, безпідставними є доводи апелянта про те, що суд, у випадку встановлення порушення процедури звільненні за п.1 ст.41 КЗпП України, може змінини формулювання підстав звільнення позивачки на п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України за наявного рішення засновника ТзОВ «Комунальник 1» від 06.02.2025, оскільки в оскаржуваному наказі № 2 від 06.02.2025 визначено підставу звільнення - за ст. 41 п.1 одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівника підприємства, власне дотримання вимог закону при звільненні за вказаною підставою перевірялося судом першої інстанції за зверненням позивачки ОСОБА_2 .

Отже, оскільки доводи апеляційної скарги не впливають на правильність оскаржуваного судового рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційної скарги в частині оскарження додаткового рішення від 01 вересня 2025 року зводяться до того, що скасування рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2025 року буде підставою для скасування додаткового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат у справі, а саме стягнуто з відповідача в користь позивачки 33 850,00 грн. витрат на правову допомогу, при цьому, за наслідками розгляду справи апеляційним судом рішення від 14 серпня 2025 року залишено без змін, відтак відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України з інших підстав суд не надає оцінку законності та обгрунтованості додаткового рішення та залишає таке без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2025 року та додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 05 березня 2026 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк