Справа № 346/6420/25
Провадження № 6/346/142/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано- Франківської області в складі: головуючого судді Сольського В.В., за участю секретаря судового засідання Пігуляк В.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Коломия заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2026 року у справі № 346/6420/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Відповідач звернулася до суду із заявою розстрочку виконання Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2026 року у справі № 346/6420/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, якою просила розстрочити виконання цього рішення на 12 місяців шляхом сплати заборгованості щомісячно рівними частинами, що становить 6 500 грн.

Заяву мотивує тим, що не в змозі виконати рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2026 року шляхом одноразового платежу, оскільки на даний час перебуває у Республіці Фінляндія на тимчасовому захисті у зв`язку з воєнним станом в Україні. Не працює та не отримує ніяких доходів, має на утримання двох неповнолітніх дітей 2014 та 2009 року народження. Отримує соціальну допомогу, якої достатньо лише для забезпечення базових потреб проживання. У зв`язку зі складним фінансовим становищем не має можливості сплатити суму боргу одноразово.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, 12.03.2026 року подала до суду заяву, в якій просила розглядати її заяву про розстрочку виконання рішення без її участі.

Таким чином, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши вимоги заяви, письмові матеріали цивільної справи, надавши оцінку наведеним в заяві обставинам, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2026 року у справі № 346/6420/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 18.04.2025-100002464 від 18 квітня 2025 року в розмірі 75 750 (сімдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень, а також судовий збір у розмірі 2 059,04 грн. Зазначене рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 05.03.2026.

Мотивом розстрочки виконання зазначених вище рішень заявником зазначено скрутне матеріальне становище, а також наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ст.435 ЦПК України, за заявою сторони, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відстрочення або розстрочення виконання рішення суду може бути надане у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Отже, розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду щодо сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочки виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Виходячи із вимог ст.435 ЦПК України 33 Закону України «Про виконавче провадження» розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим для виконання.

Таким чином, підставою для відстрочення виконання рішення є обставини, що ускладнюють виконання рішення. У вирішенні питання про розстрочення виконання рішення враховуються відсутність вини боржника у створенні обставин, що ускладнюють виконання рішення, тимчасовість перебування боржника у такому стані, а також мають бути враховані права стягувача.

Вирішуючи питання щодо можливості розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Згідно ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Досліджуючи матеріали заяви про розстрочку виконання рішення суду, судом не встановлено матеріальний стан відповідачки, наявність у неї доходів, рухомого чи нерухомого майна, що могли б у повній мірі свідчити щодо її матеріального стану.

Крім цього, з матеріалів справи не вбачається, що відповідачка частково в рахунок сплати заборгованості сплачувала кошти з часу ухвалення судом рішення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду слід відмовити, оскільки вона є не обґрунтованою.

Відповідно до ч.7 ст.435 ЦПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Керуючись ст.ст. 267, 435 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2026 року у справі № 346/6420/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Сольський В. В.