Номер провадження: 22-з/813/66/26
Справа № 522/6605/24-Е
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

10.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

судді: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

за апеляційними скаргами адвоката Скибінської Євгенії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та адвоката Борогана Валентина Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 04 вересня 2024 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії,-

установив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.07.2024 заяву ОСОБА_4 про закриття провадження у справі задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_4 від позову, пред`явленого до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії закрито.

Представник ФОП ОСОБА_2 адвокат Скибінська Є.С. 26.07.2024 через систему «Електронний суд» звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії, згідно якої просила стягнути з позивача на корить відповідача ФОП ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000 гр

Також представник ФОП ОСОБА_3 адвокат Бороган В.В. 31.07.2024 на адресу суду поштою надав заяву про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії, згідно якої просив стягнути з позивача на корить відповідачки ФОП ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 04 вересня 2024 року у задоволенні заяви представника ФОП ОСОБА_2 адвоката Скибінської Євгенії Сергіївнита та заяви представника ФОП ОСОБА_3 адвоката Бороган Валентина Володимировича про прийняття додаткового рішення про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Скибінської Євгенії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та адвоката Борогана Валентина Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_3 залишено без задоволення.

В подальшому на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява адвоката Любимої Т.Г. про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 судові витрати, що складаються з витрат на відправку поштової кореспонденції, пов`язаних з апеляційним розглядом справи, в розмірі 140 грн, а також витрат, пов`язаних з направленням на адресу суду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Дослідивши подану заяву, матеріали цивільної справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішення після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також в ч. 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із п.п. б, п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Отже, аналіз вищезазначених положень ЦПК України дає підстави дійти висновку, що судові витрати можуть бути стягнуті у разі розгляду апеляційним судом справи по суті заявлених позовних вимог.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 140 грн.-за поштові відправлення своїх пояснень як третьої особи, надала відповідні квитанції.

Частина 2 статті 141 ЦПК України передбачає, що судові витрати, пов`язані, зокрема, з наданням правової допомоги, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Отже вказана норма пов`язує розподіл судових витрат у справі із вирішенням спору по суті, що в даному випадку не мало місця.

Відтак посилання третьої особи ОСОБА_1 на положення ч. 12 ст. 141 ЦПК України судом не приймаються.

Отже вказана норма пов`язує розподіл судових витрат у справі із вирішенням спору по суті, що в даному випадку не мало місця.

Таким чином третьою особою ОСОБА_1 не доведено, що за обставин цієї справи вона має право на компенсацію судових витрат згідно положення ч. 12 ст. 141 ЦПК України .

Одночасно, ст. 142 ЦПК України передбачає спеціальні застереження щодо можливості розподілу судових витрат у разі завершення провадження ухвалою суду про його закриття чи залишення позову без розгляду. Так ч. 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Виходячи з вищевикладеного право на компенсацію судових витрат у разі закриття провадження у справі, як у даній справі, на підставі приписів ч. 5 ст. 142 ЦПК України має лише відповідач, а не третя особа.

Частиною 9 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З аналізу зазначених положень процесуального законодавства вбачається, що за ч. 9 ст. 141 ЦПК України судові витрати учасника справи можуть бути компенсовані стороною, що зловживала процесуальними правами.

Тобто зацікавлена особа має довести наявність та пов`язаність відповідних витрат з діями сторони, яка зловживає своїми процесуальними правами.

Такі ж висновки вбачаються з постанови ВС від 28.04.2022 у справі № 914/2234/19. У цьому правовому висновку також мається посилання на сталу позицію ВС з даного питання, викладену у постановах від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 25.07.2019 у справі № 910/11310/18, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17.

Між тим третьою особою ОСОБА_1 не доведено право на компенсацію судових витрат за приписами ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 141, 246, 270, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу витрат на правову допомогу - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко