Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1633/26
Провадження № 2-о/711/88/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси Булгакова Ганна Володимирівна, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дворічанська селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області, Виконавчий комітет Білозірської сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси у порядку окремого провадження із заявою, в якій просив встановити факт державної реєстрації КП «ДБТІ» об`єкту нерухомого майна - житлового будинку з прибудовами А-1, а, a1, a2 загальною площею 103,3 кв. м., житловою площею 54,6 кв. м., сараю з прибудовою Б, б, літньої кухні з прибудовою В, в, гаража Г, погріба Д, вбиральні Е. душу Ж, погріба 3, огорожі № 1, 2, свердловини № 3, мощення 1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , про що 03.04.1997 здійснено запис в реєстрову книгу № 8 за № 1148, станом на 01.01.2013.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.

Ознайомившись із вказаною заявою та доданими до неї матеріалами, суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин 1, 3 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного та окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частинах 1 та 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий та судовий.

Верховний Суд у постанові від 10.07.2024 у справі № 213/3417/23 зазначив, що суддя, приймаючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Таким чином, судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

Заявник у своїй заяві вказує, що з метою реєстрації набутого ним до 01.01.2013 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, він звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

08.01.2026 державний реєстратор виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області на підставі пункту 3 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» направив запит до Дворічанської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про надання довідки характеристики на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

08.01.2026 Дворічанська селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області листом за № 66 повідомила, що до 01.01.2013 державну реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані в смт. Дворічна, здійснювало КП «Дворічанське бюро технічної інвентаризації. Зазначена інформація міститься на відбитках печатки на реєстраційних написах в документах, що посвідчують право власності на об`єкти нерухомого майна. Окрім того, приміщення, де розташувалося КП, пошкоджене, архівні документи залишилися у приміщенні, підприємство не проводить діяльності, так як територія Дворічанської селищної громади деокупована частково, інша знаходиться в зоні активних бойових дій. Територія знаходиться під постійними обстрілами та бомбардуваннями, в зв`язку з чим відсутня можливість обстеження приміщення КП «Дворічанське БТІ».

12.01.2026, у зв`язку з відсутністю доступу до архівних даних КП «Дворічанське БТІ», державним реєстратором виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області прийнято рішення № 82802078 про відмову у проведенні реєстраційних дій.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як визначив Верховний Суд у постанові від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Також Верховним Судом у постанові від 13.05.2019 у справі № 905/494/18 зазначено, що у разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа.

У даному випадку правовстановлюючі документи на будинок у заявника не втрачені, натомість фактично відсутня можливість отримати документи, які зберігаються у Комунальному підприємстві «Дворічанське бюро технічної інвентаризації» та посвідчують державну реєстрацію права власності заявника на нерухоме майно.

Саме через відсутність цих документів заявнику відмовлено у державній реєстрації його права власності на будинок. Отже державою не визнається факт набуття заявником права власності на нерухоме майно, тому він має звернутися до суду з позовом про визнання за ним цього права або оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення державного реєстратора.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

З огляду на викладене, факт, який заявник просить встановити суд, не може встановлюватись в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства, оскільки законодавством передбачено інший порядок його встановлення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, слід відмовити.

Водночас суд роз`яснює заявнику, що він вправі оскаржити в порядку адміністративного судочинства дії державного реєстратора про відмову внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 261, 293, 315, 317 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дворічанська селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області, Виконавчий комітет Білозірської сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Г. В. Булгакова