Провадження № 2/344/937/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої -Кіндратишин Л.Р.

за участю секретарів судового засідання - Комуніцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення недоотримане підвищення до пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача недоотримане її чоловіком ОСОБА_2 за життя підвищення до пенсії в сумі 272 518,78 грн, та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_2 . За життя чоловік був пенсіонером МВС та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебував на обліку у відповідача. Так як на день смерті чоловіка позивач є непрацездатною то їй відповідачем призначено пенсію по втраті годувальника.

Також, за життя покійний чоловік мав судові тяжби з відповідачем. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2022 у справі №300/154/22, позов ОСОБА_2 задоволено, зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 відповідно до довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» від 18.11.2021 № 1859 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019, встановленого за прирівняною посадою та виплату пенсій з урахуванням раніше виплачених сум. Разом з тим, рішенням того ж суду від 17.10.2023 у справі № 300/6306/23, відповідача зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_2 з 01.06.2022 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн. відповідно до постанови КМУ №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Відповідач рішення судів виконав частково, здійснивши перерахунок пенсії. Однак не виплати різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, розмір якої становить 272 518, 78 грн. Отже, чоловік за життя недоодержав пенсію в сумі 272 518, 78 грн.

Так як позивач є членом сім`ї покійного, яка належить до осіб, що забезпечується пенсією по втраті годувальника, звернулась із заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера, звернулась до відповідача.

При цьому, відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті недоодержаної пенсії згідно рішення суду, мотивувавши тим, що вона не є членом сім`ї покійного, оскільки в його облікових документах є розбіжності в адресі місця проживання.

Щодо твердження про різні адреси проживання, то таке не відповідає дійсності, так як згідно довідки від 09.07.2025, виданої Івано-Франківською міською радою, разом з чоловіком по АДРЕСА_1 , була також зареєстрована позивач та їхні повнолітні діти.

08.08.2025 ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження.

25.08.2025 від відповідача надійшов відзив. У позові просили відмовити. Зокрема з тих підстав, що згідно даних пенсійної справи померлого, його місце реєстрації АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . відтак, вказані розбіжності не підтверджують їхнє спільне проживання на день смерті. У разі реєстрації осіб за різними адресами, а фактичним проживанням на різними адресами, такий факт має бути підтверджений належними доказами, спільним проживанням на день смерті.

03.09.2025 закрито підготовче провадження.

15.09.2025- ухвалою суду витребувано докази спадкову справу.

03.12.2025- надано спадкову справу, що заведена після смерті ОСОБА_2 .

Позивач подала заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги просила задоволити. Разом з тим, у судовому засіданні позов підтримала. У подальшому будучи належним чином повідомлена не з`явилася. Відтак, суд розглянув справу за наявними матеріалами, враховуючи заяву про розгляд без участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Так як сторони в судове засідання, призначене на 25.02.2026 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6ст. 259 ЦПК України і ч. 5ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

По суті позовних вимог судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії Серії НОМЕР_1 від 24.06.1976, Надвірнянським р/б ЗАНС Івано-Франківської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб ( а.с. 9).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2022 у справі № 300/154/22, яке набрало законної сили 15.04.2022. Позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_2 пенсії з 01.12.2019, відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» від 18.11.2021 №1859 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019, відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» від 18.11.2021 №1859 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року, встановленого за прирівняною посадою та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 у справі № 300/6306/23, яке набрало законної сили 15.04.2022. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_2 з 01.06.2022 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 гривень, установленої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 за №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 з 01.06.2022 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер ( а.с.8)

Згідно із довідкою Центру надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська Департаменту адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради №882 від 09.07.2025, по АДРЕСА_1 , були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , останній знятий з реєстрації 25.06.2025, а був зареєстрований 03.08.2001 ( а.с. 10-11).

При цьому, згідно даних спадкової справи №410/2025, що заведена після смерті ОСОБА_2 , Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою, із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_5 та ОСОБА_1 01.07.2025.

Також, згідно із заповітом від 20.08.2021, що посвідчений державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусів К.Ф., р. №1-677, ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що буде йому належати і на що за законом матиме право, заповів донці ОСОБА_4 ( а.с. 3).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області винесено рішення від 25.07.2025 №7047/04-16, яким у проведенні нарахування ОСОБА_1 недоодержаної пенсії ОСОБА_2 відмовлено через розбіжність у документах, які підтверджують спільне проживання із заявницею на день його смерті ( а.с. 6-7). На виконання рішення суду у справі №300/154/22 заборгованість в сумі 234 518, 78 грн. включено в Реєстр виконання судових рішень, як і за рішенням суду у справі №300/6306/23 в сумі 38 000 грн.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а сааме права власності на спадкове майно у вигляді не виплаченої пенсії спадкодавця.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Оскільки невиплачена пенсія увійшла до складу спадщини, то всі спадкоємці, які прийняли спадщину мають право на частку спадкового майна, зокрема і спадкоємець за заповітом, так і позивач, яка має право на обов`язкову частку.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Відповідно до частин першої четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19).

Установивши, що окрім позивача, яка має право на обов`язкову частку за законом, спадкоємцем майна померлого за заповітом є ОСОБА_4 відповідно до ст. 1223 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_4 , яка не була залучена позивачкою до участі у цій справі в якості співвідповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області слід відмовити через неналежний суб`єктний склад учасників справи.

У свою чергу, позивач не позбавлена можливості повторно звернутися до суду з відповідним позовом до належних відповідачів.

Що стосується судових витрат, то з урахуванням ст. 141 ЦПК України, так як у позові відмовлено, судовий збір не підлягає відшкодуванню позивачу.

На підставі та керуючись ст.ст.12,13,81,247,259,223,263,265,268,273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення недоотримане підвищення до пенсії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_1 ;

Відповідач : Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , адреса : вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ

Повне рішення-09.03.2026.

Суддя Івано-Франківського міського суду Л.Р. Кіндратишин