Справа № 296/529/26
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"26" січня 2026 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Адамович О.Й., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія імені Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради про стягнення заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу із 16.09.2023 р. по теперішній час в сумі 353 600 грн.00 коп., компенсації за не відбуті відпустки 36 000 грн.00 коп., по час фактичного стягнення з урахуванням індексу інфляції 36 285 грн. 70 коп. та середній заробіток за час затримки виплати за 6 місяців в сумі 72 000 грн.00 коп. без врахування обов`язкових платежів; усі судові витрати стягнути з відповідача.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи встановлено, що позовну заяву необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Як вказувалося вище, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу із 16.09.2023 р. по теперішній час в сумі 353 600 грн.00 коп., компенсації за не відбуті відпустки 36 000 грн.00 коп., по час фактичного стягнення з урахуванням індексу інфляції 36 285 грн. 70 коп. та середній заробіток за час затримки виплати за 6 місяців в сумі 72 000 грн.00 коп. без врахування обов`язкових платежів.

В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідачем не сплачено заробітну плату мінімально до встановлених розмірів: за 15 днів вересня та 3 місяці 2023 року - 23450,00 грн; за 12 місяців 2024 85200,00 грн та 11 місяців 2025 року - 88000,00 грн. Всього мінімально не сплачено заробітної плати в сумі 196650,00 грн за 15 днів вересня 2023; 12 місяців 2024 року та 11 місяців 2025 року.

Тобто, у викладі таких обставин справи містяться протиріччя щодо періоду нарахування, а також відсутній розрахунок із зазначенням розміру заробітної плати в конкретному місяці, а також за 15 днів вересня 2023 року.

Позивач стверджує, що відповідач систематично на доплачував заробітну плату і неправомірно зменшував всупереч колективного договору. Зокрема вказує, що посада старшого адміністратора є кваліфікованою, має 6-й розряд і не може бути мінімальною. Відомості про оплату праці містяться у колективному договорі та відомостях про тарифи і посадові заробітної плати. При цьому позивач посилаючись на такі докази не додає до позовної заяви такі документи. Посилання позивача на подання заяви про забезпечення доказів, зокрема шляхом витребування їх у відповідача, не береться судом до уваги, оскільки така заява повернута позивачу ухвалою від 21.01.2026. При цьому позивач не надав доказів того, що він звертався до роботодавця із заявою щодо отримання таких документів (колективного договору, штатного розпису, відомостей щодо присвоєння 6-го розряду, статуту) і роботодавець відмовив йому в отримання таких документів.

Тому позивач повинен на виконання вимог, які ставляться до позовної заяви, додати такі докази до позовної заяви, або надати докази, що в нього виникли об`єктивні труднощі в отриманні таких доказів самостійно (зокрема відмова відповідача у наданні працівнику таких документів).

Також позивач в позовній зазначає, що з урахуванням займаної ним посади, його заробітна плата з урахуванням сплачених обов`язкових платежів повинна становити 12000,00 грн та вказує, що з 16.09.2023 року невиплата заробітної плати за 28 місяців 14 днів становить 353600,00 грн. Однак обґрунтованого розрахунку цієї суми позивач не надає (помісячно та за 14 днів відповідного місяця). При цьому саме цю суму в розмірі 353600,00 грн позивач просить стягнути з відповідача. Однак, як вказувалося вище, позивач обґрунтовує свої вимоги та викладає обставини щодо не сплати йому заробітної плати за 15 днів вересня та 3 місяці 2023 року, 12 місяців 2024 року та 11 місяців 2025 року. Тому позивач має уточнити щодо суми, періоду та природи наведених розрахунків та заявленої до стягнення суми заробітної плати за період з 15.09.2023 року до часу поновлення на роботі згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2025 року у справі №296/9843/23.

Крім того позивач просить стягнути компенсацію витрат частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати та надає розрахунок. Однак такий розрахунок не містить щомісячного індексу інфляції, обґрунтування періоду та підстав нарахування такої компенсації за вересень 2023 року та за грудень 2025 року з урахуванням того, що рішення суду від 25.11.2025 року допущено до негайного виконання.

Також позивач просить стягнути 36000,00 грн компенсації за невідбуті відпустки, однак не обґрунтовує тривалість таких відпусток, періоду роботи за який вони підлягають компенсації, обґрунтування суми компенсації (розрахунку), відомостей про відмову роботодавця надати (компенсувати) такі відпустки позивачу за його заявою.

Крім того позивач просить стягнути 72000,00 грн. середнього заробітку за час затримки виплати за 6 місяців, однак не обґрунтовує та не вказує у викладі обставин, які саме виплати були затримані (не конкретизує), за який період та з якого часу підлягає відліку 6-ти місячний строк такої компенсації.

Суд також звертає увагу, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Із положень приписів ст.94, 116, 117 КЗпП України та ст.1,2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №12-301гс18 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19, зроблено висновок, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є заробітною платою, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Таким чином, середній заробіток який позивач просить стягнути з відповідача на його користь, не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору за п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

З урахуванням наведеного, позивач не звільняється від сплати судового збору за вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується (п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України).

Отже позивачу слід визначити ціну позову і відповідно до вимог, які підлягають оплаті судовим збором сплатити його у розмірі 1%, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також надати суду докази сплати або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Судовий збір необхідно перерахувати за наступними реквізитами для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у Жит.обл/Корольов. р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37976485; банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0006832; код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу - *;101;__________ (код ЄДРПОУ для юридичних осіб / РНОКПП або серія та номер паспорта громадянина України для фізичних осіб); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Корольовський районний суд м. Житомира.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Недоліки необхідно усунути шляхом виконання всіх вимог зазначених в цій ухвалі суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом із тим, суд роз`яснює, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія імені Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради про стягнення заробітної плати - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном шість днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків у встановлені строки, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. Й. Адамович