Дата документу 24.02.2026 Справа № 334/4944/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 334/4944/25 Головуючий у І інстанції: Новікова Н.В.
Провадження № 22-ц/807/451/26 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Козадаєва Віктора Сергійовича на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Козадаєва Віктора Сергійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Компаніївської селищної ради Компаніївського району, Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_3 , про встановлення факту перебування на утриманні дітей,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Козадаєва В.С. звернувся до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні дітей, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Компаніївської селищної ради Компаніївського району, Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначено, що 12.04.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина (син) - ОСОБА_5 .

У дружини заявника - ОСОБА_2 також є діти, які народилися до реєстрації шлюбу із заявником, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відомості про батька ОСОБА_6 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом зі своїми дітьми є багатодітною сім`єю, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 , виданим 18 лютого 2025 Управлінням молоді та спорту Кропивннцької міської ради.

Згідно з Довідкою голови квартального комітету №19 Подільського району м. Кропивницького № 45 від 24.02.2025, довідка видана ОСОБА_1 , 1986 р.н., про те, що він дійсно прожинає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживають: ОСОБА_2 , дружина, 1989 р.н., ОСОБА_6 , син дружини, 2011 р.н., ОСОБА_7 , донька дружини, 2014 р.н., ОСОБА_5 , син, 2024 р.н. Діти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 проживають разом з ОСОБА_1 та перебувають на його утриманні. Сім`я ОСОБА_1 проживає постійно за вищевказаною адресою без реєстрації.

Також проведено обстеження побутових умов проживання ОСОБА_1 з його сім`єю, про що складено Акт обстеження побутових умов Вих № 93 від 24 травня 2025 року.

У Довідці Компаніївського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області ПМУМЮ (м. Одеса) від 25.02.25 р. № 1198 зазначено, що вона видана ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 про те, що вона дійсно не отримує аліменти від ОСОБА_3 згідно з виконавчим листом № 391/686/23 від 30.07.2024 Компаніївського районного суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти, прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 серпня 2023 року і до досягнення повноліття ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2025 року складає 52859,03 грн.

У Довідці Компаніївського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області ПМУМЮ (м. Одеса) № 3164 від 05 травня 2025 року, зокрема, зазначено, що заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 01 травня 2025 року складає 62017,28 грн.

У Листі Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі ПМУМЮ (м. Одеса) № 23546/29 22-38 від 03 березня 2025 року зазначено, що за даними перевірки державного реєстру виконавчих проваджень, автоматизованої системи виконавчих проваджень, спецрозділу відкриті виконавчі провадження, в тому числі про стягнення аліментів, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відділі відсутні.

У Довідці № 01-12/252 від 05 червня 2025 року зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ученицею 6-А класу КЗ «Ліцей «Центральний» Кропивницької міської ради» та регулярно відвідує заняття у ліцеї. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини ОСОБА_2 та вітчим ОСОБА_1 спілкуються з педагогами, які навчають дівчинку, цікавиться шкільним життям дитини і відвідують батьківські збори.

Згідно з інформацією КЗ «Мар`ївський ліцей» Компанївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області» № 80/01-35 від 28 травня 2025 року, ОСОБА_6 , 2011 р.н., навчається у 8 класі КЗ «Мар`ївський ліцей» Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області з 5 класу. ОСОБА_9 зарекомендував себе активним і старанним учнем. Має навчальні досягнення на достатньому та середньому рівнях. Домашні завдання виконує майже завжди. Під час дистанційного навчання завжди підключався до занять. До школи приходить у чистому одязі, охайним. Усім шкільним приладдям забезпечений. Станом на сьогодні ОСОБА_10 має добрі відносини з однокласниками. ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , та її чоловік, ОСОБА_1 постійно цікавляться станом навчання сина, спілкуються з вчителями та класним керівником.

Згідно з виписками АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» надходжень на карту з рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) та № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) за період 01.01.2024-03.03.2025, 01.01.2025-02.05.2025, 01.01.2024-31.12.2024, 01.01.2024-03.03.2025, ОСОБА_1 періодично перераховував кошти ОСОБА_2 .

Отримання доходів ОСОБА_1 підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 05 червня 2025 року.

Отже, ОСОБА_1 , здійснює утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Метою звернення ОСОБА_1 до суду з цією заявою є визнання юридичного характеру цього факту, оскільки він є військовослужбовцем, а перебування на утримання трьох дітей є підставою для його звільнення з військової служби.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Козадаєва В.С. просив суд установити факт перебування на утриманні заявника ОСОБА_1 , дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Козадаєва В.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги, повторюючи доводи заяви, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Козадаєва В.С. зазначає, що добровільне утримання дітей не може не може бути підставою для відмови в задоволенні встановлення такого факту. Зазначає, що у своїй заяві вказував на те, що для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебування на його утриманні трьох дітей є підставою для звільнення з військової служби, адже таким чином законодавець захищає права та законні інтереси дітей.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу МОУ зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 лютого 2026 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Козадаєва В.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Постановлено проводити розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Козадаєва В.С. на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2025 року у цій справі 24 лютого 2026 року об 11 год 00 хв у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представником ОСОБА_1 - адвокатом Козадаєвим В.С., електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_8 Попереджено заявника, що відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з Довідкою секретаря судового засідання Остащенко О.В., під час проведення судового засідання 24 лютого 2026 року у справі № 334/4944/25 (апеляційне провадження № 22-ц/807/451/26) представник ОСОБА_1 - адвокат Козадаєв В.С. на телефонний дзвінок повідомив про технічну неможливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому, враховуючи попередження представника позивача про наслідки неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, належним чином повідомлення інших учасників справи про дату, час і місце розгляду справи колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині і закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Відмовляючи в задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що у дитини ОСОБА_6 є біологічна мати, а у ОСОБА_7 , є біологічний батько, які мають обов`язок на їх утримання до досягнення повноліття, утримання цих дітей заявником є виключно його добровільним бажанням, яке не створює і не може породжувати виникнення буд-яких прав та обов`язків щодо утримання (виховання, тощо) неповнолітніх дітей.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що розглянувши справу в порядку окремого провадження, суд першої інстанції порушив норми процесуального права.

Так, суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що з 12 квітня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_7 , виданим 12 квітня 2024 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Від цього шлюбу народилася спільна дитина (син) - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_8 , виданим 08 листопада 2024 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Крім того, у ОСОБА_2 є двоє неповнолітніх дітей, а саме:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_9 , виданим 16 серпня 2011 року Мар`ївською сільського радою Компаніївського району Кіровоградської області.

Відомості про батька ОСОБА_6 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої етапі 135 Сімейного кодексу України (№ витягу: 8, дата та час формування: 24 жовтня 2024 року 10:41:55) та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_10 , виданим 04 вересня 2014 року Виконавчим комітетом Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області.

Відповідно до вказаного свідоцтва про народження, батьком дитини є ОСОБА_3 .

Згідно з виконавчим листом № 391/686/23 від 30 липня 2024 року Компаніїського районного суду з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_12 в розмірі заробітку (доходу) божника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік щомісячно, починаючи стягнення з 30.08.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01 лютого 2025 року, заборгованість зі сплати аліментів складає 52859,03 грн, що підтверджується довідкою Компаніївського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області № 1198/від 25 лютого 2025 року.

Станом на 05 травня 2025 року, заборгованість за аліментами складає 62017,28 грн, що підтверджується довідкою Компаніївського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області № 3164 від 05 травня 2025 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом зі своїми дітьми є багатодітною сім`єю, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 , виданим 18 лютого 2025 року Управлінням молоді та спорту Кропивннцької міської ради.

Згідно з Довідкою голови квартального комітету №19 Подільського району м. Кропивницького № 45 від 24.02.2025, довідка видана ОСОБА_1 , 1986 р.н., про те, що він дійсно прожинає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживають: ОСОБА_2 , дружина, 1989 р.н., ОСОБА_6 , син дружини, 2011 р.н., ОСОБА_7 , донька дружини, 2014 р.н., ОСОБА_5 , син, 2024 р.н. Діти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 проживають разом з ОСОБА_1 та перебувають на його утриманні. Сім`я ОСОБА_1 проживає постійно за вищевказаною адресою без реєстрації.

Згідно з Довідкою КЗ «Ліцей «Центральний» Кропивницької міської ради» № 01-12/252 від 05 червня 2025 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ученицею 6-А класу КЗ «Ліцей «Центральний» Кропивницької міської ради» та регулярно відвідує заняття у ліцеї. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини ОСОБА_2 та вітчим ОСОБА_1 спілкуються з педагогами, які навчають дівчинку, цікавиться шкільним життям дитини і відвідують батьківські збори. За інформацією КЗ «Мар`ївський ліцей» Компанївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області» № 80/01-35 від 28 травня 2025 року, ОСОБА_6 , 2011 р.н., навчається у 8 класі КЗ «Мар`ївський ліцей» Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області з 5 класу. ОСОБА_9 зарекомендував себе активним і старанним учнем. Має навчальні досягнення на достатньому та середньому рівнях. Домашні завдання виконує майже завжди. Під час дистанційного навчання завжди підключався до занять. До школи приходить у чистому одязі, охайним. Усім шкільним приладдям забезпечений. Станом на сьогодні ОСОБА_10 має добрі відносини з однокласниками. ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , та її чоловік, ОСОБА_1 постійно цікавляться станом навчання сина, спілкуються з вчителями та класним керівником.

Згідно з Виписками АТ «КБ «ПриватБанк» з інформацією надходжень на карти ОСОБА_2 , ОСОБА_1 періодично перераховував їх кошти на карткові рахунки.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частинах першій та другій статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зробила висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Тими самими критеріями керувалася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Такі ж висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2898/16 (провадження № 14-573цс19).

З урахуванням наведеного можна констатувати, що існує два порядки (способи) встановлення фактів, що мають юридичне значення, - позасудовий і судовий, які за своїм змістом є взаємовиключними.

У разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню у позасудовому порядку, такий спір слід розглядати в порядку адміністративного судочинства і суди насамперед перевіряють, чи відповідає оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відповідач в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до частини другої статті 77 КАС України повинен довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У цій справі заявник просить установити факт перебування на його утриманні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином заявника та його дружини, та двох дітей його дружини, народжених до спільного шлюбу: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Метою встановлення зазначеного факту заявник визначив визнання юридичного характеру цього факту, оскільки він є військовослужбовцем, а перебування на утримання трьох дітей є підставою для його звільнення з військової служби.

У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Суд може звільнити вітчима, мачуху від обов`язку по утриманню падчерки, пасинка або обмежити його певним строком, зокрема у разі: 1) нетривалого проживання з їхнім матір`ю, батьком; 2) негідної поведінки у шлюбних відносинах матері, батька дитини (стаття 268 СК України).

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження утримання дитини вітчимом необхідне існування (настання) обставин, на підставі яких обсяг прав біологічного батька обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини.

Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23) та у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), від 18 жовтня 2024 року у справі № 613/1674/23 (провадження № 61-5903св24), від 06 листопада 2024 року у справі № 468/1025/23 (провадження № 61-14070св23).

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право.

Колегія суддів зауважує, що встановлення факту перебування на утриманні заявника трьох неповнолітніх дітей може мати негативні наслідки для матері дітей.

Крім того, факт утримання дитини не біологічним батьком, а вітчимом не може встановлюватись у безспірному порядку, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини (постанови Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 551/812/23 (провадження № 61-9313св24), від 15 серпня 2025 року у справі № 709/1954/24 (провадження № 61-3860св25)).

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2025 року у справі № 295/8334/24 (провадження № 61-8677св25) зазначив, що доведення факту перебування на утриманні дітей пов`язане із настанням (існуванням) обставин, за яких їх рідний батько не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дітей, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самих дітей, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Факт перебування на утримані дітей особою, яка не є їхнім батьком, не може встановлюватись у безспірному порядку або за згодою лише матері дітей, або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дітей.

У справі, що переглядається, заявник у порядку окремого провадження, зокрема, просив встановити факт перебування на його утриманні та вихованні малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим, встановлення такого факту безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків біологічного батька дитини - ОСОБА_13 . За таких обставин встановлення зазначеного факту може мати негативні правові наслідки для біологічного батька, зокрема щодо виконання ним батьківського обов`язку з утримання дитини.

З огляду на наведене у справі наявний спір про право, а саме спір щодо участі біологічного батька у матеріальному забезпеченні дитини та/або ухилення від такого забезпечення, який відповідно до закону підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України).

Відмовляючи у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Козадаєва В.С., суд першої інстанції не врахував, що факт перебування дитини на утриманні не біологічного батька, а вітчима, не може встановлюватися у безспірному порядку за правилами окремого провадження, оскільки таке питання завжди пов`язане з оцінкою належного виконання або невиконання біологічним батьком своїх батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й законні інтереси дитини.

Отже, за встановлених у цій справі обставин заява про встановлення юридичного факту не підлягала розгляду в порядку окремого провадження.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 14 січня 2026 року у справі № 333/6839/24 (провадження № 61-2566св25).

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За конкретних обставин цієї справи, факт перебування на утриманні та вихованні ОСОБА_1 малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якої є біологічний батько - ОСОБА_13 , не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку з чим, заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Козадаєва В.С. слід залишити без розгляду.

З урахуванням наведеного, рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2025 року слід скасувати із залишенням без розгляду заяви ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Козадаєва Віктора Сергійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Компаніївської селищної ради Компаніївського району, Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_3 , про встановлення факту перебування на утриманні дітей, з підстав, передбачених частиною шостою статті 294 та частиною четвертою статті 315 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 294, 315, п. 4 ч. 1 ст. 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Козадаєва Віктора Сергійовича- задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2025 рокув цій справі - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Козадаєва Віктора Сергійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Компаніївської селищної ради Компаніївського району, Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_3 , про встановлення факту перебування на утриманні дітей - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 06 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: