Справа № 450/6035/25 Провадження № 2/450/880/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

17.12.2025 року представник позивача Жабченко Т.М. через систему «Електронний Суд» звернулась в суд з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № , укладеним між ОСОБА_1 та АТ «ОТП БАНК» 30.11.2019 року.

Ухвалою від 18.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду.

Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У позовній заяві представником позивача ТзОВ «Цикл Фінанс» Жабченко Т.М. заявлено клопотання про витребування у АТ «ОТП БАНК» інформації, що містить банківську таємницю

Ухвалою від 18.12.2025 року клопотання представника позивача ТзОВ «Цикл Фінанс» Жабченко Т.М. про витребування доказів задоволено. Витребувано у АТ «ОТП БАНК» інформацію, що містить банківську таємницю. Уповноважено представника позивача ТзОВ «Цикл Фінанс» Жабченко Т.М. на отримання у АТ «ОТП БАНК» витребуваних доказів, які слід надати суду, а копії таких скерувати відповідачу.

12.01.2026 року представником позивача ТзОВ «Цикл Фінанс» Жабченко Т.М. подано клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваних судом доказів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 25 липня 2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" та від 28 жовтня 199 року у справі "Брумареску проти Румунії" зазначив, що існує установлена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Як вбачається з рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.12.2025 року у справі № 461/7270/25, яке набрало законної сили 06.01.2026 року, позовні вимоги ТзОВ «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором № від 30.11.2019 року у розмірі 16350 грн. 01 коп., яка складається з 10000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6350 грн. 01 коп. заборгованості за відсотками. Вирішено питання стягнення судових витрат.

У вказаній вище справі предметом спору між ТзОВ «Цикл Фінанс» та ОСОБА_1 було стягнення заборгованості за кредитним договором № від 30.11.2019 року, укладеного відповідачем з АТ «ОТП БАНК».

Як вбачається із позовної заяви в межах розгляду даної справи, предметом спору між ТзОВ «Цикл Фінанс» та ОСОБА_1 є стягнення заборгованості за кредитним договором № від 30.11.2019 року, укладеного відповідачем з АТ «ОТП БАНК».

Враховуючи те, що в межах розгляду справи № 461/7270/25 ухвалено рішення, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, провадження у справі № 450/6035/25 слід закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Зі змісту п. 13 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Пунктом 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України суд може визнати зловживанням процесуальними правами подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

У відповідності до ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Враховуючи те, що представник позивача ТзОВ «Цикл Фінанс» Жабченко Т.М. під час подання позовної заяви не зазначила про наявність судового рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.12.2025 року у справі № 461/7270/25, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що спрямовано на повторне стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № від 30.11.2019 року, а також штучного створення повторного судового процесу з приводу вимог, які вже вирішені судом, суд приходить до висновку про свідоме зловживання представником ОСОБА_2 своїми процесуальними правами та необхідністю у зв`язку із цим накладення на ТзОВ «Цикл Фінанс» штрафу у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 39, 44, 197, 223, 247, 259, 260 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», , місцезнаходження 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, штраф в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 3028 грн.

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», , місцезнаходження 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.

Стягувач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, Код .

Ухвала в частині стягнення штрафу може бути пред"явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Мусієвський В.Є.