Провадження № 2/201/1898/2026
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

09 березня 2026р. Соборний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Покопцевої Д.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківський прав на дитину

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

23.12.2025р. позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою через підсистему «Електронний суд», яка зареєстрована судом 25.12.2025р.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2025р. для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Покопцеву Д.О.

Згідно ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом, 29.12.2025р. направлений запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

13.02.2026р. від відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради отримана інформація про те, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 29.02.2000 по 22.10.2021р.р.

Ухвалою від 16.02.2026р. позовну заяву було залишено без руху, надано строк для виправлення недоліків (зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідача, додавання до позову належного доказу надсилання листом з описом вкладення відповідачу на адресу останнього відомого місця проживання: АДРЕСА_1 копій поданих до суду документів з переліченням конкретного виду індивідуальних ознак відповідного вкладення) не пізніше 7 (семи) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказана ухвала в електронному вигляді доставлена до електронного кабінету позивачки 17.02.2026р. о 23.14год, про що в матеріалах справи мається довідка про доставку електронного документу, відтак вважається врученою 18.02.2026р.

Отже, позивачка мала усунути недоліки до 24.02.2026 включно.

Проте, як встановлено судом, заяву про усунення недоліків вона подала через підсистему «Електронний суд» 03.03.2026р. о 18.45год., зазначивши, що відповідно до ст. 126 ЦПК України просить поновити строк, встановлений ухвалою суду від 16.02.2026р. про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з поважними причинами його пропуску. Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. Також, Указом Президента України від 24.02.2022р. №69/2022 оголошено проведення загальної мобілізації. Указом Президента України від 05.11.2025р. продовжено строк загальної мобілізації до 03.02.2026 року на 90 діб. Позивачка є працівник Збройних сил України, її військова частина входить до складу Збройних Сил України, що переведені у вищі ступені бойової готовності на воєнний стан. У період, наданий судом для усунення недоліків, на території її проживання систематично оголошувалися повітряні тривоги, що супроводжувалися необхідністю перебування в укритті та обмеженням роботи установ та засобів зв`язку, інтернет-зв`язку, електроенергії. Вказані обставини об`єктивно ускладнили можливість своєчасного подання документів до суду.

Мотиви суду

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 756/11081/20, провадження № 14-25цс24).

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19, провадження № 11-24апп21).

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, відбувається за заявою заявника і суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (див. постанову Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 910/12042/22).

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 752/2177/22 (провадження № 61-4447св23) доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Заявлене позивачкою клопотання про поновлення пропущеного строку не містить посилань на обставини, які є істотними перешкодами чи труднощами, для вчинення цієї процесуальної дії у встановлений судом строк.

Позивачка не надала суду жодного доказу проходження нею служби у лавах ЗСУ ані до заяви про поновлення пропущеного строку, ані до матеріалів позову.

Вона вказує, що необхідність перебування в укритті та обмеження роботи установ та засобів зв`язку, інтернет-зв`язку, електроенергії об`єктивно ускладнили можливість своєчасного подання документів до суду, але квитанція про направлення відповідачу копій поданих до суду документів з переліченням конкретного виду індивідуальних ознак відповідного вкладення датована 03.03.2026р., відтак своєчасно (до 24.02.2026р.) вона надати ці докази суду не могла, оскільки їх не існувало.

Також при визначенні терміну усунення виявлених недоліків суд врахував, що м. Первомайськ Миколаївської області знаходиться в тилу, на значній відстані від лінії фронту станом на 2026р., яка переважно проходить у східній частині Миколаївської області та на Херсонщині/Донбасі). Відстань до найближчих ділянок активних бойових дій (наприклад, поблизу Миколаєва/Херсона) становить понад 200250 км по прямій. Але приймаючи до уваги введений в Україні воєнний стан та ситуацію в енергетиці суд визначив позивачці строк для усунення виявлених недоліків ближчий до максимального і вона не просила продовжити цей строк з огляду на безпекову ситуацію, забезпеченість електроенергією тощо, а обсяг документів, копії яких слід було направити відповідачу, є вкрай невеликим (до 25арк).

Тому, на думку суду, позивачка мала можливість усунути недоліки позову у встановлений судом семиденний строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом ч. 5 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Установивши, що позивачкою пропущений строк для виконання вимог ухвали від 16.02.2026р. та не встановивши поважних причин, що перешкоджали їй виконати ці вимоги вчасно, слід дійти висновку про повернення позовної заяви.

При цьому, суд роз`яснює, що повернення позовної заяви не позбавляє позивачку права повторного пред`явлення цього позову. Суд також наголошує, що повернення позову в межах цієї справи не є перешкодою позивачці у доступі до правосуддя, адже вона не позбавляється можливості повторного подання такого позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175-177, 185, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківський прав на дитину, вважати неподаною та повернути заявнику разом з усіма доданими до неї документами.

Копію заяви залишити в суді (ч. 6 ст. 185 ЦПК).

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя : Покопцева Д.О.