Справа № 702/30/26
Провадження № 2/702/280/26
УХВАЛА

про витребування доказів

04.03.2026 м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Барської Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Возної В.В.,

сторони не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Заявлена вимога обґрунтована тим, що ТОВ «Мілоан», правонаступником якого згідно договору відступлення прав вимоги, є позивач, надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 9000,00 грн.,тому відповідач в силу вимог ст.629, 1054 ЦК України зобов`язаний повернути ці кошти та сплатити проценти позивачу.

Постановленою 29.01.2026 ухвалою у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та задоволене клопотання позивача про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» відомостей про надходження на картковий рахунок ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 коштів в сумі 9000,00 гривень в період з 20.11.2023 по 25.11.2023.

У призначене на 10 годину 00 хвилин 04.03.2026 судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві клопотав про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не подавав.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність витребування доказів з ініціативи суду за таких підстав.

За клопотанням представника позивача суд витребував в АТ КБ «ПриватБанк» відомості про надходження на картковий рахунок ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , маска картки НОМЕР_2 коштів в сумі 9000,00 гривень в період з 20.11.2023 по 25.11.2023.

На виконання ухвали АТ КБ «ПриватБанк» 25.02.2026 повідомленням за вихідним №20.1.0.0.0/7-260210/72590 інформував суд про те, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , картка НОМЕР_2 не емітувалася.

Перевіривши чи відповідають відомості у клопотанні обставинам справи, суд з`ясував, що в датованій 20.11.2023 заяві на отримання кредиту №7729045 ОСОБА_1 просив перерахувати суму кредиту на його картку Mastercard Credit Platinum НОМЕР_2 в First Ukrainian International Bank, а не в АТ «ПриватБанк», як на це вказував представник позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій (п. 3); сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4); запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства.

Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, а і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства. Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип покликаний надати можливість учасникам правовідносин передбачити результати своїх дій, набуття відповідних прав та обов`язків. Це передбачає і прогнозованість судових рішень за результатами розгляду спорів.

Враховуючи наведені вище обставини та норми процесуального законодавства, що регулюють питання витребування доказів, зважаючи на те, що задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів не виконане з причин невірного зазначення останнім установи банку, суд приходить до висновку про витребування в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» інформації, що містить банківську таємницю, зокрема, відомості належності відповідачу карткового рахунку маска картки НОМЕР_2 та відомості про рух коштів по ньому за період кредитування - з 20.11.2023 по 04.03.2024.

У зв`язку з витребуванням доказів суд розгляд справи відкладає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 84, 223, 260-261, 353 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Акціонерному товариству «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» надати на адресу суду відомості, що містять банківську таємницю:

- чи емітувалася банком на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , картка (маска картки) НОМЕР_2 ;

- відомості про рух коштів за відкритим на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , картковим рахунком (маска картки) НОМЕР_2 за період з 20.11.2023 по 04.03.2024.

Виконати ухвалу суду в строк до 09.04.2026 включно.

Відкласти судове засідання, у зв`язку з витребуванням доказів, на 10 год. 00 хв. 15.04.2026.

Копію ухвали направити АТ «ПУМБ» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ) для виконання .

Роз`яснити, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Тетяна БАРСЬКА