ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселення з житлового приміщення, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) через представника ОСОБА_1 звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту відповідач), третя особа: ОСОБА_4 , у якому, згідно заяви в редакції від 21.08.2025 року (а.с. 107-110) просила суд: 1. усунути перешкоди позивачу у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 не перешкоджати використанню комунальних послуг, майна та приміщень, що відповідають частці позивача у праві власності (12/25 часток) та зобов`язати відповідача утриматись від вчинення дій, що перешкоджають реалізації прав позивача на користування зазначеними 12/25 частками житлового будинку як співвласником; 2. виселити відповідача з житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 у межах належних її 12/25 часток.

Позовні вимоги, в редакції заяви від 21.08.2025 року (а.с. 107-110), обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є співвласником житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 12/25 часток. Співвласником інших 12/25 часток є мати позивача ОСОБА_4 . У будинку, який має два окремих входи, за згодою всіх співвласників, проживає позивач, її син, рідний брат та мати позивача. Також у будинку без згоди співвласників, без правових підстав проживає колишній чоловік позивача ОСОБА_3 , який не являється власником (співвласником) будинку, не зареєстрований у ньому, не сплачує комунальні послуги, порушує громадський спокій, створює конфліктні ситуації, чинить перешкоди позивачу у користуванні її 12/25 частками з господарськими будівлями та спорудами. Вимоги позивача звільнити житло залишились без реагування. ОСОБА_3 неодноразово було притягнуто до відповідальності за домашнє насильство, порушення обмежувального припису, а тому ОСОБА_2 вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Відзиву на позовну заяву не надходило.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, конверт повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, відповідача було повідомлено про розгляд справи шляхом опублікування оголошення на сайті суду.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, повідомлялася судом вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти росії» №12307 учасник справи не позбавлений можливості стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається у судовому засіданні.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Ухвалою суду від 27.08.2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 27.11.2025 року ухвалено викликати і допитати в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача та свідків, розглянувши та оцінивши надані докази по справі, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 23 грудня 2006 року. Після укладення шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 19).

Від даного шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21)

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 20).

На підставі Договору дарування частини житлового будинку від 28.07.2009 року, який посвідчено приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Сушанової Т.В. та зареєстровано в реєстрі за №2471, ОСОБА_2 на праві власності належить 12/25 частин житлового будинку, з прилеглими господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22-23).

Співвласником інших 13/25 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є мати позивача ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2012 року, яке видане приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Сушанової Т.В. та зареєстровано в реєстрі за №762 (а.с. 85-86).

У зазначеному будинку проживають позивач ОСОБА_2 , її син ОСОБА_9 , які зареєстровані у вказаному будинку (а.с. 93-94), ОСОБА_4 та її син ОСОБА_10 , про що у матеріалах справи наявні довідки про фактичне місце проживання особи від 01.08.2025 року №655 та №656 (а.с. 96-97).

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_2 вказувала, що у будинку без згоди співвласників, без правових підстав проживає колишній чоловік позивача ОСОБА_3 , який не являється власником (співвласником) будинку, не зареєстрований у ньому, порушує громадський спокій, створює конфліктні ситуації, чинить перешкоди позивачу у користуванні її 12/25 частками з господарськими будівлями та спорудами

У листі Фастівського РУП ГУНП в Київській області від 02.07.2025 року зазначається, що згідно обліків інформаційно-комунікаційній системі «ІПНП» гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зверталась до Фастівського РУП ГУНП в Київській області з 2022 року по 30.05.2025 року 15 разів:

-ЄО № 7460 від 04.07.2022 з приводу зникнення брата, дане звернення внесено до ЄРДР № 0000963 від 02.07.2022 року;

-ЄО № 11671 від 02.05.2025 - з приводу погрози фізичною розправою з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 ;

-ЄО № 11641 від 02.05.2025 - з приводу крадіжки грошових коштів колишнім чоловіком ОСОБА_3 ;

-ЄО № 11711 від 03.05.2025 - з приводу порушення ТЗПсК, винесеного 02.05.2025 поліцейським відносно колишнього чоловіка ОСОБА_3 ;

-ЄО № 11824 від 05.05.2025 - з приводу нанесення тілесних ушкоджень сину ОСОБА_9 колишнім чоловіком ОСОБА_3 ;

-ЄО № 12312 від 12.05.2025 - з приводу вчинення домашнього насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 ;

-ЄО 12638 від 15.05.2025 з приводу крадіжки грошових коштів колишнім чоловіком ОСОБА_3 , внесено до ЄРДР №0000725 від 16.05.2025 (а.с. 49);

-ЄО №12673 від 16.05.2025 з приводу вчинення домашнього насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 ,

-ЄО №12787 від 18.05.2025 з приводу вчинення домашнього насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 ,

-ЄО №13058 від 22.05.2025 з приводу вчинення домашнього насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 ,

- НОМЕР_1 від 29.05.2025 з приводу неправомірних дій з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 , приєднано до ЄРДР №0000151 від 29.05.2025 (а.с. 60);

-ЄО №13548 від 30.05.2025 з приводу вчинення домашнього насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 ,

-ЄО №13549 від 30.05.2025 з приводу вчинення домашнього насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 ,

- ЄО №13963 від 05.06.2025 з приводу вчинення домашнього насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 ,

-ЄО №15174 від 20.06.2025 з приводу вчинення домашнього насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 .

Впродовж 2025 року гр. ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності 20 разів, а саме:

-08.04.2025 за ч. 1 ст. 51 КУпАП (серія ВАД № 711957);

-08.04.2025 за ч. 1 ст. 51 КУпАП (серія ВАД № 244520);

-08.04.2025 за ч. 1 ст. 178 КУпАП (серія ГБВ № 942285);

-19.04.2025 за ст. 183 КУпАП (серія ЕГА № 1748201);

-26.04.2025 за ст. 183 КУпАП (серія ЕГА № 1753892);

-02.05.2025 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (серія ВАД № 714527) (а.с. 44-45);

-03.05.2025 за ч. 1 ст. 178 КУпАП (серія ЕГА №1759523);

-03.05.2025 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (серія ВАД № 650885) (а.с. 44-45);

-06.05.2025 ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (серія ВАД № 714503) (а.с. 46-47);

-07.05.2025 ст. 183 КУпАП (серія ЕГА № 1762620);

-13.05.2025 ст. 183 КУпАП (серія ЕГА № 1768612);

-15.05.2025 ст. 173 КУпАП (серія ВАД № 851226);

-16.05.2025 ст. 183 КУпАП (серія ЕГА № 1770364);

-20.05.2025 ст. 183 КУпАП (серія ЕГА № 1774267);

-31.05.2025 ст. 183 КУпАП (серія ЕГА № 1783495),

-08.06.2025 ст. 183 КУпАП (серія ЕГА № 1790242);

-10.06.2025 ст. 51 КУпАП (серія ВАД № 851290);

-10.06.2025 ст. 51 КУпАП (серія ВАД № 851289);

-14.06.2025 ст. 183 КУпАП (серія ЕГА № 1795617);

-20.06.2025 ст. 183 КУпАП (серія ЕГА № 1800779) (а.с. 66-67).

Ухвалами слідчого судді від 02.06.2025 (№1-кс/381/646/25), від 02.06.2025 (№1-кс/381/647/25), від 05.06.2025 (№1-кс/381/661/25), від 05.06.2025 (№1-кс/381/662/25), від 11.06.2025 (№1-кс/381/700/25) за скаргами адвоката Олексієнка О.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 зобов`язано уповноважених осіб Фастівського РУР ГУНП в Київській області внести відомості за заявами ОСОБА_2 про вчинення кримінальних правопорушень її колишнім чоловіком ОСОБА_3 (а.с. 41-43, 50, 52-54).

Окремо варто зауважити, що 05.05.2025 року ОСОБА_2 звернулась до ЧЧ Фастівського РУП з приводу нанесення тілесних ушкоджень сину ОСОБА_9 колишнім чоловіком ОСОБА_3 .. За вказаним зверненням було внесено відомості до ЄДРДР за №0000126 (а.с. 56). При проведення обстеження гр. ОСОБА_9 у нього виявлені ушкодження, які відносяться до категорії рана-легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці легких тілесних ушкоджень, про що у матеріалах справи міститься висновок спеціаліста №10 (а.с. 55).

Також рішення Фастівського районного суду м. Києва від 21 липня 2025 року (справа №381/3838/25 видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 на строк 6 (шість) місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки:

заборонено ОСОБА_3 наближатися на відстань до 100 метрів до: місця проживання (перебування) заявника та інших місць частого відвідування постраждалої особи, заявника, а саме подвір`я та 12/25 частин будинку АДРЕСА_1 , у якому на даний час проживає ОСОБА_2 та місця роботи: КП Фастівської міської ради «Фастівводоканал» приміщення КП Фастівської міської ради «Фастівська керуюча компанія» буд. №3 по вул. Нова в м. Фастові, Фастівського району, Київської області;

заборонено ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з заявником або контактувати із заявником через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб;

заборонено ОСОБА_3 особисто або через третіх осіб розшукувати заявника, якщо заявник за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати заявника та в будь-який спосіб спілкуватися із заявником (а.с. 79-82).

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили фактичне проживання ОСОБА_3 у спірному будинку та систематичне вчинення хуліганських дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч. 1 та ч. 2 ст. 358 ЦК України).

За умовами ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У той же час, відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16.

За умовами п.п.33, 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити, зокрема з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

В даному випадку згода співвласників будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на постійне проживання відповідача у ньому відсутня.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на даний час будь-яких законних підстав для проживання у будинку ОСОБА_3 немає, а його проживання там є безумовною перешкодою для позивача у здійсненні правомочностей щодо належного їй майна.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав виселення ОСОБА_3 з 12/25 частки будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті.

На думку суду, виселення відповідача з належної позивачу частини будинку переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві, адже законних підстав для проживання відповідача у спірному будинку на даний час немає.

За вказаних обставин, вимоги позову в частині виселення відповідача ґрунтуються на вимогах закону, а тому, їх слід задовольнити.

Що стосується вимог позовної заяви про усунення позивачу перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 не перешкоджати використанню комунальних послуг, майна та приміщень, що відповідають частці позивача у праві власності (12/25 часток) та зобов`язання відповідача утриматись від вчинення дій, що перешкоджають реалізації прав позивача на користування зазначеними 12/25 частками житлового будинку як співвласником, суд вказує наступне.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.15 та ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити право чи охоронюваний законом інтерес лише у разі їх порушення.

Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

На даний час права позивача підлягають захисту шляхом виселення відповідача з вищезазначених підстав. Після набрання даним рішенням законної сили та його виконання у цій частині ОСОБА_3 буде позбавлений можливості перешкоджати позивачу у реалізації її прав як власника, зокрема і тим, які вказує ОСОБА_2 . За таких обставин, ОСОБА_3 не зможе чинити перешкоди позивачу в користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 (у розмірі 12/25 часток), адже проживати він там не зможе на правовій підставі, а необхідність його виселення додатково підтверджується даним рішенням.

Таким чином, у задоволенні вимог позову у цій частині слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов в частині виселення відповідача, слід стягнути з останнього на користь позивача судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 109, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 3-5,12-13, 19, 76-92, 95, 187, 211, 258-259, 264-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселення з житлового приміщення, - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3 з 12/25 частки будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

У задоволенні іншої частини вимог позову, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Осаулова Н.А.

Рішення проголошено 25.02.2026 року.