Справа № 2-994/2010
Провадження № 4-с/346/11/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Сольського В.В.

секретар судового засідання Пігуляк В.В.

з участю представника скаржника адвоката Грици Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коломиї скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Грица Ю.Ю. звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій просить: поновити строк на звернення до суду з скаргою на дії державного виконавця. Зобов`язати Верховинський відділ державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати обтяження нерухомого майна боржника (реєстраційний номер обтяження 11820072) ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . В обґрунтування скарги вказує, що ОСОБА_1 не було відомо до 2026 року ні про сам факт існування обтяження на її нерухоме майно, ні про причини його обтеження. Про дані обставини заявнику стало відомо з відповіді на звернення до органів Державної виконавчої служби, які були отримані через електронну поштову скриньку 21.01.2026 року. Одразу після отримання цієї інформації, заявниця звернулася до суду з скаргою на дії виконавця. Накладені обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження істотно звужують права скаржниці, зокрема унеможливлють вільне розпорядження нерухомим майном.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Грица Ю.Ю. підтримав скаргу та просить суд її задовольнити.

Представник відділу ДВС в судове засідання не з`явився, 02.03.2026 року подав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Згідно відповіді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.01.2026 року вбачається, що згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інформацією, наданою Верховинським відділом державної виконавчої служби встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 29344623 з примусового виконання виконавчого листа № 2-994/2010 від 29.10.2010 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів, згідно іпотечного договору від 28.12.2007 року за реєстровим №384 на земельну ділянку, загальною площею 3483 кв.м, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 010020052, що знаходиться за адресою: с. Кривопілля, Верховинського району Івано-Франківської області та є власністю ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості згідно кредитного договору №2/07/53/05 від 28 грудня 2007 в розмірі 447923,45 грн.

Як повідомив у своєму клопотанні державний виконавець, матеріали вказаного виконавчого провадження знищено.

За інформацією ВП-спецрозділ від 02.03.2026 року виконавче провадження № 29344623 з 20.03.2013 року закінчене, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 8 ст.47 Закону україни «Про виконавче провадження». Повторно стягувач до виконавчої служби вказаний виконавчий документ не подавав.

Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існує обтяження № 11820072, накладене постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 29344623, видана 08.11.2021, об`єкт обтяження: на невизначене майно, на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Подібні за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Тривалий безпідставний арешт майна порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожної особи мирно володіти своїм майном.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у низці рішень наголошував, що будь-яке втручання у право власності має бути законним, переслідувати легітимну мету та бути пропорційним.

У справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden, № 7151/75, 7152/75, 23 вересня 1982 року) ЄСПЛ визнав, що тривалі обмеження на розпорядження майном (заборона на будівництво та відчуження) без достатніх підстав і без можливості оскарження порушують баланс між суспільними інтересами та правами власника. Суд зазначив, що держава не може необґрунтовано обмежувати права власності, якщо це не виправдано суспільною необхідністю.

Аналогічний підхід застосовано у справі «Фрідріх проти Німеччини» (Frizen v. Germany, № 45707/99, 11 грудня 2003 року), де ЄСПЛ підкреслив, що тривалий арешт майна без чинного судового рішення чи виконавчого провадження є непропорційним втручанням у право на мирне володіння майном.

Також у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 суд зазначає, що суд апеляційної інстанції підставно врахував те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2025 року у справі № 2/1522/11652/11 встановлено: «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Враховуючи, що на даний час виконавче провадження, у якому було накладено арешт на майно ОСОБА_1 на виконанні у відділі ДВС не перебуває, накладений арешт триває понад 15 років, а його збереження за відсутності відкритого виконавчого провадження, буде невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном заявника, за таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 260, 353, 450, 451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - задовольнити.

Зобов`язати Верховинський відділ державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер обтяження 11820072 від 08.11.2011 року, накладений на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Верховинського районного управління юстиції Мартищук Г.Ф. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2011 року у виконавчому провадженні № 29344623.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Сольський В. В.