Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 6/641/60/2026 Справа № 641/3064/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Маньковської О.О.,

за участю секретаря судового засідання Микитюк В.П.,

при розгляді у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця Шабанова Віталія Валерійовича про звернення стягнення на майно, право власності, на яке не зареєстроване в установленому законом порядку -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання приватного виконавця Шабанова Віталія Валерійовича про звернення стягнення на майно, право власності, на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

В обгрунтування подання приватний виконавець посилався на те, що на його виконанні перебуває ВП № 79559149 з примусового виконання виконавчого листа № 641/3064/25 виданого 30.09.2025 Слобідським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21.02.2023 року в розмірі 947 712 (дев`ятсот сорок сім тисяч сімсот дванадцять) гривень 00 коп 13.11.2025 приватним виконавцем, керуючись ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку було направлено сторонам виконавчого провадження. 13.11.2025 приватним виконавцем, керуючись ст.42 Закону було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 531 грн. 13.11.2025 приватним виконавцем, керуючись ст.3, ч. 3 ст.40, 45 Закону було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди 442912,79 грн. 13.11.2025 приватним виконавцем, керуючись ст.18, 48, 56 Закону було винесено постанову про арешт коштів боржника. 13.11.2025 приватним виконавцем, керуючись ст.56 Закону було винесено постанову про арешт майна боржника. 14.11.2025 приватним виконавцем було направлено запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю. Згідно відповіді у боржника відсутні кошти на рахунках. 14.11.2025 приватним виконавцем було направлено запит до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. Згідно відповіді, в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, щодо суб`єкта ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 за боржником не зареєстровано право власності на нерухоме майно. Вказав, що наявність у боржника майна, підтверджується рішенням Слобідського районного суду міста Харкова № 641/4975/25 виданого 01.03.2025. Отже, вищезазначені обставини свідчать про те, що боржнику належить квартира АДРЕСА_1 , право власності на яке не зареєстровано за боржником в установленому законодавством порядку. Посилаючись на норми законодавства та, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом, вказавши, що ним здійснено усіх передбачених законодавством заходів для належного виконання судового рішення, відсутність у боржника грошових коштів або рухомого майна в достатній кількості, завдяки яким можна задовольнити вимоги стягувача; встановлено, що боржник у добровільному порядку рішення суду не виконав, борг станом на теперішній час не сплатив; враховуючи докази, які підтверджують факт наявності нерухомого майна не зареєстрованого в установленому законом порядку за боржником як за власником майна, тому є усі правові підстави для задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

В судове засідання учасники судового провадження не з`явились, про місце, дату і час слухання справи повідомлені своєчасно і належним чином, надали заяви з проханням розглянути подання за їх відсутності.

Враховуючи, що учасники судового провадження повідомлені про місце, дату і час слухання справи та просили розглянути подання за їх відсутності, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Так, рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 01.07.2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21.02.2023 року в розмірі 947 712 (дев`ятсот сорок сім тисяч сімсот дванадцять) гривень 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 9477 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят сім) гривень 12 коп.

Рішення суду набрало законної сили.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шабановим В.В. відкрито виконавче провадження № 7955914 від 13.11.2025 року, на підставі виданого виконавчого листа у справі 641/3064/25 за заявою позивача ОСОБА_2 .

Постановою про арешт коштів боржника від 13.11.2025 року у ВП № 7955914 накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 .

Згідно заочного рішення Комінтернівського районного суд м. Харкова від 01.03.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті його батьків; батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , і після смерті матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 14.10.2025 року рішення залишено без змін.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Застосування судом частини десятої статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише тоді, коли виконавець вичерпав усі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Такий правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 2-592/09 (провадження № 61-8383св18), від 23 січня 2019 року у справі № 522/6400/15-ц (провадження № 61-19786св18).

Звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, може бути застосоване у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

Приватний виконавець, зазначає щодо необхідності звернення стягнення на нерухоме майно боржника, проте, доказів відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна не надав.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з огляду на положення абз. 1 ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна, проте, приватним виконавцем не надано підтвердження даних щодо відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна, на яке може бути звернено стягнення, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання приватного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст. 440 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця Шабанова Віталія Валерійовича про звернення стягнення на майно, право власності, на яке не зареєстроване в установленому законом порядку відмовити.

Ухвала може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя -О. О. Маньковська