Справа № 159/9524/25
Провадження № 2/159/890/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», від імені якого діє представник Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі позивач), від імені якого діє представник Романенко Михайло Едуардович (далі представник відповідача), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 898 від 12.08.2023 у розмірі 11200 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.08.2023 між відповідачем та первісним кредитором ТОВ « ФК «Віва Капітал» було укладено договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» № 898 на умовах строковості, платності та повернення відповідачу було надано кошти в кредит у розмірі 2800,00 грн. Відповідач свої обов`язки за вказаними кредитними договорами не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 2800,00 грн.

22.07.2024 між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 22072024, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 898 від 12.08.2023.

Станом на день звернення до суду у відповідача утворилася заборгованість за вказаними кредитним договорами у розмірі 11200,00 грн., яка складається з 2800,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 8400,00 грн. сума заборгованості за процентами.

Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяв не скористався.

Ухвалою від 30.12.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд (формування та зберігання) справи вирішив здійснювати у змішаній (паперовій та електронній) формі.

До суду повернулося поштове повідомлення про вручення поштового відправлення R37, якими відповідач повідомлявся про розгляд справи, яке відповідач отрмав під особистий підпис 09.01.2026.

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про час, місце і дату судового розгляду.

Про розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивач та відповідач повідомлені у спосіб передбачений Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи суд встановив такі обставини.

12.08.2023 між відповідачем та ТОВ «ФК «Віва Капітал» укладено договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» № 898 відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит в розмірі 2800,00 грн. (п. 1.2) строком на 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 10.12.2023 (п.1.3), Дисконтна процентна ставка становить 2,25% від суми кредиту від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в

пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно (п.1.4.1.), базова процентна ставка складає 2,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення Кредиту (п.1.4.2), орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить: 146642,74% (п.1.6), орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору становить 11060,00 гривень (п.1.7).

Умови кредитного договору не містять заборони позикодавцю здійснювати відступлення права вимоги за цим договором.

У додатковій угоді № 1 договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» № 898 визначений графік платежів у якому зазначено про необхідність повернення 10.12.2023 2800,00 грн тіла кредиту та 8400,00 грн. процентів.

Аналогічні умови кредитування зазначені у паспорті договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна Лінія Старт» до договору № 898 від 12.08.2023.

В реквізитах кредитного договору, паспорті споживчого кредиту зазначені номер паспорта, РНОКПП, номер телефону, адреса проживання відповідача, електронна поштова адреса позичальника, номер банківської карти позичальника НОМЕР_1 , договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором - Y2Y2G8.

В анкеті заяві на отримання кредиту, яка створена 12.08.2023 міститься інформація про умови кредитування на які подавав заяву відповідач, зазначені його прізвище ім`я та по батькові, РНОКПП, адреса електронної пошти, реквізити паспорта громадянина України, зазначена ІР адреса з якої здійснювалось подачу заявки та укладення кредитного договору, описаний процес оформлення та розгляду заяви, з якого видно, що підписання договору відбулося після здійснення верифікації позичальника за телефоном одноразовим ідентифікатором - Y2Y2G8.

Довідкою про ідентифікацію клієнта ТОВ «ФК «Віва Капітал» від 12.08.2023 підтверджується ідентифікація відповідача за номером телефона, шляхом надсилання на його номер одноразового ідентифікатора.

Довідкою ТОВ «ФК «Контрактний Дім» від 24.12.2025 підтверджується перерахування на карту НОМЕР_1 коштів в розмірі 2800,00 грн 12.08.2023, карта належить відповідачу.

В розрахунку заборгованості зазначено, що відповідачу нараховувалися проценти в період з 12.08.2023 року по 09.12.2023 року. Загальна сума заборгованості складає 11 200 гривень, з яких заборгованість по тілу кредиту 2800 гривень, заборгованість по процентах 6400 грвень, інформації про сплату позичальником коштів по кредитному договору в розрахунку немає.

22.07.2024 року між ТОВ «ФК«Віва Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений Договір факторингу № 22072024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Віва Капітал» передало (відступило) за плату ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

За договором факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором (п.1.1).

Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ним відповідного Реєстру прав вимоги, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених розділом 3 (п. 4.1).

Фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в реєстрі прав вимог. Фінансування належне до сплати клієнту - сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем впродовж семи банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог (п. 3.1.1, 3.1.2).

Згідно з платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 30.07.2024 № 9083 ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило на користь ТОВ «ФК«Віва Капітал»кошти в сумі 122450,42 грн. згідно договору факторингу № 22072024 від 22.07.2024.

22.07.2024 сторонами договору факторингу підписаний акт приймання-передачі Реєстру прав вимог за договором факторингу № 22072024.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 22072024 від 22.07.2024 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» № 898 від 12.08.2023 на загальну суму 11200,00 грн., з яких: 2800,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 8400,00 грн. заборгованість за процентами.

Копією виписки з ЄДР від 15.11.2022, копією статуту підтверджується, що ТОВ «Діджи Фінанс» здійснює діяльність з надання інших фінансових послуг, іншої допоміжної діяльності у сфері фінансових послуг (вед 64.99, 64.19).

Досудовою вимогою від 15.08.2025 стверджується, що адвокат в інтересах позивача звернувся до відповідача з вимогою про добровільне погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11 200,00 грн, в іншому випадку стягнення заборгованості відбуватиметься в примусовому порядку.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №898 від 12.08.2023 підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «Y2Y2G8», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договорами зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

У зв`язку з укладенням договору факторингу № 22072024 від 22.07.2024, підписанням Акту приймання-передачі Реєстру прав вимоги та сплати фінансування, позивач, набув право вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №898 від 12.08.2023.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Довідкою від 24.12.2025 підтверджується зарахування на банківську карту НОМЕР_1 коштів в розмірі 2800,00 грн 12.08.2023.

Зазначений номер банківської кари вказаний в анкеті-заяві вілповідача, в реквізитах кредитного договору, як карта відповідача. Відповідач не надав суду доказів, що зазначена вище картай йому не належить, а тому, суд дійшов висновку, що відповідач отримав кредитні кошти на вказану банківську карту.

Строк кредитування становить 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 10.12.2023.

Доказів, того, що кредитні кошти були повернуті позичальником, матеріали справи не містять.

Контррозрахунку заборгованості відповідач не надав.

Отже, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №898 від 12.08.2023 в розмірі 2800,00 грн є підставною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до умов договору, процентна ставка 2,25% в день - перші 20 днів, 2,50% в день - з 21 дня по дату повернення.

Отже за період з 12.08.2023 по 01.09.2023 (20 днів), відповідачу було нараховано 1260 грн. процентів (2800 грн. тіла * 2,25% на день * 20 днів).

У період з 02.09.2023 по 09.12.2023 (98 днів) відповідачу нараховано процентів в розмірі 6860 грн. (2800 грн. тіла * 2,50% на день * 98 днів).

Відповідач не надав доказів сплат процентів за кредитним договором.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача по стягнення з відповідача заборгованості за процентами за період з 12.08.2023 по 09.12.2023 є підставною в розмірі 8400,00 грн.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити повністю стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість в розмірі 11200,00 грн з яких: 2800,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 8400 грн. заборгованості по процентах за період з 12.08.2023 по 09.12.2023.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі - 2422,40 грн., то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, не залежно від розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 укладений з адвокатом Лівак І.М.; акт від 17.11.2025 про підтвердження факту надання правничої допомоги; детальний опис робіт за договором про надання правничої допомоги.

Витрати на професійну правничу допомогу становлять 6000,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21 містяться правові висновки, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.

Відповідач не ставив під сумнів співмірність та обґрунтованість понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а суд самостійно позбавлений можливості здійснювати зменшення розміру витрат без відповідної заяви учасника справи.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18.

Суд зазначає, що втручання у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує зокрема чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд зауважу, що зазначені у вказаному вище Акті про підтвердження факту надання правничої допомоги від 17.11.2025 витрати на формування додатків до позовної заяви в розмірі 750,00 грн, не є правничою допомогою в розумінні ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», водночас, якщо це витрати пов`язані із виготовленням копій документів чи їх скануванням, то позивач не додав жодних доказів, які б підтверджували вартість їх виготовлення.

Відтак, зазначені вище витрати в розмірі 750,00 грн не можуть покладатися на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 5250,00 грн (6000,00 грн 750,00 грн), які підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» № 898 від 12.08.2023 у розмірі 11200,00 грн, з яких:

- 2800,00 грн заборгованості по тілу кредиту;

- 8400 грн. заборгованості по процентах за період з 12.08.2023 по 09.12.2023.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5250,00 грн.

Копію цього рішення суду надіслати сторонам у справі.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; );

Відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 );

Повне судове рішення складене 09.03.2026.

Головуючий: Р. Я. СМАЛЮХ