У Х В А Л А

І. Вступна частина

27 лютого 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Фіцай С.В.

за участі секретаря Скомаровській О.О.

розглянув у підготовчому засіданні заяву представника Відповідача ОСОБА_1 - адвоката Карапетяна Армена Рафіковича - про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ІІ. Описова частина

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває справа

№ 753/16729/25, провадження № 2/760/1880/26, за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

02 лютого 2026 року до суду надійшло клопотання представника Відповідача ОСОБА_1 - адвоката Карапетяна Армена Рафіковича - про зупинення провадження у справі з посиланням на те, що Відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в складі Збройних Сил України, та з березня 2022 року безпосередньо бере участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримуванні військової агресії російської федерації проти України, що підтверджується інформацією із військового квитка та відміткою про присвоєння статусу учасника бойових дій.

До клопотання представник Відповідача додав: копію військового квитка Відповідача серії НОМЕР_1 та посвідчення учасника бойових дій.

Представник відповідача - ОСОБА_3 надіслала суду заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі № 753/16729/25, відповідно до яких позивач не погоджується із даним клопотанням Представника відповідача, вважає його необґрунтованим та таким, що заявлене Відповідачем з метою ухилення від виконання своїх обов`язків, у зв`язку із чим, користуючись правом наданим ст. 43ЦПК України Позивач надає своє заперечення. Верховний Суд сформулював правову позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведенні на воєнний стан; зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань (ухвали Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 по справі № 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 по справі № 461/5209/19, від 29.08.2022 по справі № 461/5209/19). Отже враховуючи вищезазначене, Позивач вважає, що підстави для задоволення клопотання про зупинення провадження у даній справі відсутні.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, просили слухати справу у їх відсутність.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

ІІІ. Мотивувальна частина

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25) сформульовано правові висновки щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в умовах воєнного стану, які є обов`язковими для застосування судами.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм (пункт 81 постанови).

Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації для застосування судом пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд має отримати докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі (пункт 82 постанови).

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не пов`язують можливість застосування цієї норми права з умовою перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - військовослужбовця у військовій частині, що залучена до ведення безпосередніх бойових дій. До того ж військовослужбовець упродовж особливого періоду може в будь-який момент бути відрядженим до військової частини, задіяної до таких дій. Сучасні форми та способи ведення війни, виконання бойових завдань вимагають участі у бойових діях та захисті суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України не тільки по умовній лінії фронту (пункт 80 постанови).

Водночас Велика Палата Верховного Суду зазначила, що обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу. Тож застосовувати пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України не можна тоді, коли це безпосередньо суперечить інтересам військовослужбовця, який звернувся до суду як позивач та вимагає судового захисту його прав, свобод та/або інтересів, а так само військовослужбовця як відповідача чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, який прагне продовження розгляду справи по суті за його відсутності (пункт 102 постанови).

Ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (пункт 103 постанови).

За таких обставин прохання військовослужбовця, який є стороною або третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, продовжити розгляд справи, незважаючи на його військову службу, суд має врахувати як достатню підставу не зупиняти провадження у справі (пункт 104 постанови).

Про своє волевиявлення проти зупинення провадження та прагнення продовжувати розгляд справи військовослужбовець - сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, може заявити у позовній заяві, апеляційній чи касаційній скарзі, відзиві на них або відповіді на відзив, а також у будь-якій іншій заяві або клопотанні у справі, адресованих суду. Проте в будь-якому разі така його воля до продовження судового розгляду має правове значення винятково для суду певної судової інстанції, в якій було здійснене це волевиявлення (пункти 107-108 постанови).

Застосування правила, сформульованого у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України, всупереч волі особи, на захист якої воно спрямовано, становитиме прояв надмірного формалізму. Таке застосування перетворить захисну гарантію на перешкоду в доступі до правосуддя, стане наслідком невиправданого затягування судового процесу та порушення права особи на своєчасний судовий розгляд, що є несумісним із завданнями судочинства та стандартами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 110 постанови).

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 сформулювала такі правові висновки щодо застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України (пункт 117 постанови):

1. з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2. упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3. якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Загальновідомим фактом є те, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала чинити злочин агресії проти України у формі широкомасштабного військового нападу.

У зв`язку із цим Президент України Указом від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, ввів в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався. Станом на момент постановлення цієї ухвали воєнний стан не скасований.

Крім того, Президент України у пункті 1 Указу від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» постановив оголосити та провести загальну мобілізацію.

Отже, враховуючи зазначені вище акти Президента України, з 24 лютого 2022 року та станом на момент постановлення цієї ухвали в Україні (на всій її території) діє воєнний стан та проводиться загальна мобілізація. А отже, з настанням особливого періоду вся структура Збройних Сил України та інші військові формування як цілісний організм почали функціонувати в умовах особливого періоду та були переведені на організацію і штати воєнного часу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в складі Збройних Сил України, та з березня 2022 року безпосередньо бере участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримуванні військової агресії російської федерації проти України, що підтверджується інформацією із військового квитка та відміткою про присвоєння статусу учасника бойових дій.

Суд зазначає, що з наданого клопотання та позиції Відповідача ОСОБА_4 , , вбачається, що він не заперечує проти зупинення провадження у справі, а навпаки - підтримує таке клопотання.

Враховуючи викладене, а також те, що:

Відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем в складі Збройних Сил України, що підтверджується належними доказами;

в Україні з 24 лютого 2022 року введено правовий режим воєнного стану, внаслідок чого Збройні Сили України та інші військові формування як цілісна структура були переведені на організацію і штати воєнного часу;

Відповідач бере участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі та стримуванні військової агресії проти України, що є об`єктивною обставиною, яка перешкоджає його участі в розгляді справи;

відсутня беззаперечна воля військовослужбовця ОСОБА_1 щодо продовження розгляду справи,

суд вважає клопотання про зупинення провадження у справі достатньою мірою обґрунтованим, а тому доходить висновку про його задоволення та зупинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Клопотання представника Відповідача ОСОБА_1 - адвоката Карапетяна Армена Рафіковича - про зупинення провадження у справі - задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі № 753/16729/25, провадження

№ 2/760/1880/26, до припинення перебування ОСОБА_1 на військовій службі у складі Збройних Сил України в період воєнного стану.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя: О.Л. Фіцай