Справа № 530/797/25
Провадження № 2/526/672/2026
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 березня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі судового засідання Лопушняк Т.П., розглянувши в м. Гадяч у порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі Позивач, Товариство) в особі представника звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідач (далі також Споживач) в період з березня 2024 року по березень 2025 року (включно) за адресою: АДРЕСА_1 , споживав природний газ та відповідно до укладеного договору розподілу природного газу зобов`язаний оплатити послугу з розподілу природного газу, але цього не зробив. За вказаний проміжок часу має заборгованість у розмірі 2070,08 грн. З урахуванням викладеного просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послугу з розподілу природного газу в розмірі 2070,08 грн., а також інфляційні витрати у розмірі 908,28 грн. та 3% річних у розмірі 216,45 грн., а також судовий збір.

Представником позивача надано суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача інфляційні витрати у розмірі 908,28 грн. та 3% річних у розмірі 216,45 грн., а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн., оскільки основний борг у розмірі 2070,08 грн. сплачений відповідачем.

Відповідачем надано суду відзив, в якому вказує, що згідно довідок заборгованість відсутня, а розрахунок інфляційних витрат та 3% річних є невірним. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Інші клопотання не надходили.

Ухвалою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 03.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», керуючись п. 17 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII із змінами, є оператором газорозподільної системи (далі Оператором ГРМ) та діє відповідно до отриманої ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Полтавагаз» відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 778 від 15.06.2017 року зі змінами. Підтвердженням наявності ліцензії є оприлюднення прийнятого НКРЕКП рішення про видачу ліцензії на його офіційному веб-сайті www.nerc.gov.ua, без видачі на паперовому носії.

Взаємовідносини Оператора ГРМ із споживачами природного газу а також умови забезпечення надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу; доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (умови технічного доступу); доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу визначені Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII, Кодексом газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 із змінами (далі - Кодексом ГРМ), положеннями Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 із змінами, Правилами безпеки систем газопостачання України, затвердженими наказом Міністерства вугільної енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285, Правилами технічної експлуатації систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики України від 21 жовтня 2024 року № 402.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Частиною 1 статті 634 передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VII із змінами розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити Оператору ГРМ вартість послуг розподілу природного газу.

З заяви-приєднання від 22.06.2016 вбачається, що Споживач приєднався до Типового договору розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії довідок від 22.07.2025 № 000045599 та від 11.12.2025 № 000052728 встановлено, що по об`єкту розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 (о/р 9 001 273) станом на 22.07.2025 та 11.12.2025 відповідно заборгованість за послуги розподілу природного газу відсутня.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань.

При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд доходить висновку про те, що на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, та враховуючи ту обставину, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за надані позивачем послуги, позивач має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань.

В той же час, суд не погоджується з розрахунками представника позивача щодо інфляційних витрат та 3% річних, оскільки вони проведені за період з 21.01.2024 по 21.04.2025 (3% річних) та з 01.02.2024 по 01.03.2025 (інфляційні втрати), але з тексту позовної заяви (позовні вимоги) видно, що розрахунок спожитого газу проводився за період березень 2024 березень 2025, тобто період розрахунку штрафних санкцій виходить за межі позовних вимог.

Із викладеного слідує, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні витрати та 3% річних за період березень 2024 березень 2025 у розмірі 48,33 грн. (3% річних) та 216,45 грн. (інфляційні витрати).

З урахуванням викладеного, суд, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, дійшов висновку, що відповідач скористався наданими послугами, однак не розрахувався за їх споживання, і вважає, що позовні вимоги доведені, обґрунтовані, тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 712,79 грн. (3028 грн. Х 23,54% (розмір задоволених позовних вимог після їх зменшення).

Керуючись ст.ст. 11, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» () інфляційні втрати у розмірі 216 (двісті шістнадцять) грн. 45 коп. та 3% річних у розмірі 48 (сорок вісім) грн. 33 коп., а всього 264 (двісті шістдесят чотири) грн. 78 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» () витрати по оплаті судового збору в сумі 712 (сімсот дванадцять) грн. 79 коп.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 04.03.2026.

Головуючий: В. Г. Черков