Справа № 201/2270/26
Провадження № 2-о/201/144/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Терновою А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова Частина НОМЕР_1 , Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті в якій просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Золотоноша Черкаської області, дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті: село Яблунівка Іллінівської сільської громади Краматорського району Донецької області.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що вона є дружиною зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_2 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з 30 січня 2025 року, що підтверджується Витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30 січня 2025 № 30, відповідно до якого рядового ОСОБА_2 , призначеного наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по особовому складу) від 30.01.2025 № 29-РС на посаду навідника 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти ВЧ НОМЕР_1 , шпк «матрос», ВОС-101281М, який прибув з військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , з 30 січня 2025 року зараховано до списків особового складу військової частини. Вважати таким, що з 30 січня 2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно Сповіщення сім`ї № 34/16/3683 від 07 липня 2025 року, складеного ІНФОРМАЦІЯ_4 , рядовий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навідник 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , прийнятий (призваний) на військову службу 28.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час виконання бойових завдань в районі проведення бойових дій 22 червня 2025 року зник безвісти в районі населеного пункту Яблунівка Краматорського району Донецької області.

За фактом зникнення безвісти під час виконання бойового завдання військовослужбовця ОСОБА_2 , 09 липня 2025 року було відкрито кримінальне провадження №0000938. Втім в ході досудового розслідування встановити інформацію про його місце перебування не вдалося.

Військовою частиною НОМЕР_1 у відповідь на адвокатський запит № 26/12/25-3 надано копії матеріалів службового розслідування за фактом зникнення безвісти рядового ОСОБА_2 .

Об`єднаним центром з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України у відповідь на адвокатський запит № 05/01/26 повідомлено, що в Об`єднаному центрі наявна інформація про факт зникнення військовослужбовця ОСОБА_2 , втім під час взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин міжнародними організаціями, фактичні дані про місцезнаходження ОСОБА_2 , перебування його у полоні держави-агресора, тощо, Об`єднаним центром не отримувалися.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у відповідь на адвокатський запит № 26/12/25-4 фактично відмовив в наданні запитуваних документів зокрема, копій матеріалів службового розслідування обставин зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , пославшись на те, що органи ТЦК та СП не є розпорядниками службової інформації, яка надходить до них з військових частин, і не мають права надавати оригінали або копії документів, які надійшли на запит рідних військовослужбовців з військових частин, окрім випадків, коли військовою частиною зазначено конкретну особу, якій необхідно надати документи. Запропонував ОСОБА_1 особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 для повторного написання заяви.

24 червня 2025 року Наказом № 940 командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративногосподарської діяльності) призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця 1 роти морської піхоти ВЧ НОМЕР_1 рядового ОСОБА_2 . Підстава призначення службового розслідування - рапорт від 22.06.2025 №59000 командира 1 роти морської піхоти ВЧ НОМЕР_1 .

Результати службового розслідування оформлено Актом проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти рядового ОСОБА_2 № 6009 від 04.07.2025, затвердженого командиром ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно Акту проведення службового розслідування: Випадок стався 22.06.2025 близько 13 год. 50 хв. Відомості про військовослужбовця: Рядовий ОСОБА_2 , навідник 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_6 . Адреса проживання: АДРЕСА_2 . Характеристика об`єкта, дільниці та місця випадку: в околицях н.п. Яблунівка Донецької області. Обставини, за яких стався випадок: Рядовий ОСОБА_2 виконував бойове завдання на підставі бойового розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.06.2025 АДРЕСА_3 . Зранку 22.06.2025 позиції десантно-штурмової роти піддавалися ворожим обстрілам. Противник помітив переміщення рядового ОСОБА_2 та військовослужбовця з позивним «Веселий» і наносив по ним ураження FPV-дронами. Спочатку противник наніс ураження по будівлі, де ховалися військовослужбовці, внаслідок чого вони опинилися під завалами. Після того, як вони вибралися з-під завалів, рядовий ОСОБА_2 та «Веселий» сховалися під деревом. Близько 13 год. 50 хв. 22.06.2025 противник наніс повторне ураження FPV-дроном по місцю перебування військовослужбовців, внаслідок чого рядовий ОСОБА_2 та «Веселий» отримали несумісні з життям поранення і загинули на місці. Через активні бойові дії наблизитися до місця загибелі військовослужбовців щоб забрати тіла можливості не було, таким чином тіло рядового ОСОБА_2 залишилося на місці загибелі на південних околицях н.п. Яблунівка Донецької області (приблизні координати 48.419508, 37.606575).

Зранку ІНФОРМАЦІЯ_7 в ході аеророзвідки (приблизні координати 48.419508, 37.606575) під деревом було виявлено тіла двох загиблих військовослужбовців в формі Збройних Сил України, проте ідентифікувати їх через щільність гілок не було можливим.

В подальшому місце загибелі рядового ОСОБА_2 перейшло під ворожий контроль і станом на липень 2025 року залишається під ворожим контролем, тому евакуювати тіло загиблого військовослужбовця немає можливості.

Хоча рядовий ОСОБА_2 ймовірно загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 , проте в розпорядженні ВЧ НОМЕР_1 відсутні документи, підтверджуючі загибель.

В п.5 Акту проведення службового розслідування «Висновки комісії щодо осіб, які допустили порушення законодавчих та інших нормативно-правових актів, внаслідок яких стався випадок.» зазначено наступне: Зникнення безвісти рядового ОСОБА_2 відбулося під час виконання бойового завдання із захисту незалежності та територіальної цілісності України в південних околицях н.п. Яблунівка Донецької області внаслідок безпосереднього бойового зіткнення зі збройними силами російської федерації. Порушення законодавчих та інших нормативно-правових актів з боку постраждалого та інших військовослужбовців під час проведення службового розслідування не виявлено.

24.07.2025 Наказом № 583 командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) за результатами службового розслідування: вважати рядового ОСОБА_2 таким, що зник безвісти 22.06.2025 під час виконання бойового завдання із захисту незалежності та територіальної цілісності України в південних околицях н.п. Яблунівка Донецької області внаслідок безпосереднього бойового зіткнення зі збройними силами російської федерації

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 лютого 2026 року матеріали заяви передано в провадження судді Демидовій С.О.

Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 25 лютого 2026 року.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджуються Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_3 , виданим 11.06.2019.

ОСОБА_2 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з 30.01.2025 року, що підтверджується Витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2025 № 30, відповідно до якого рядового ОСОБА_2 , призначеного наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по особовому складу) від 30.01.2025 № 29-РС на посаду навідника 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти ВЧ НОМЕР_1 , шпк «матрос», ВОС-101281М, який прибув з військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , з 30 січня 2025 року зараховано до списків особового складу військової частини. Вважати таким, що з 30 січня 2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно Сповіщення сім`ї № 34/16/3683 від 07.07.2025, складеного ІНФОРМАЦІЯ_4 , рядовий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навідник 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , прийнятий (призваний) на військову службу 28.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час виконання бойових завдань в районі проведення бойових дій 22 червня 2025 року зник безвісти в районі населеного пункту Яблунівка Краматорського району Донецької області.

За фактом зникнення безвісти під час виконання бойового завдання військовослужбовця ОСОБА_2 , 09 липня 2025 року було відкрито кримінальне провадження №0000938.

Об`єднаним центром з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України у відповідь на адвокатський запит № 05/01/26 повідомлено, що в Об`єднаному центрі наявна інформація про факт зникнення військовослужбовця ОСОБА_2 , втім під час взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин міжнародними організаціями, фактичні дані про місцезнаходження ОСОБА_2 , перебування його у полоні держави-агресора, тощо, Об`єднаним центром не отримувалися

24 червня 2025 року Наказом № 940 командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративногосподарської діяльності) призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця 1 роти морської піхоти ВЧ НОМЕР_1 рядового ОСОБА_2 . Підстава призначення службового розслідування - рапорт від 22.06.2025 №59000 командира 1 роти морської піхоти ВЧ НОМЕР_1 .

Результати службового розслідування оформлено Актом проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти рядового ОСОБА_2 № 6009 від 04.07.2025, затвердженого командиром ВЧ НОМЕР_1 .

24.07.2025 Наказом № 583 командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) за результатами службового розслідування: вважати рядового ОСОБА_2 таким, що зник безвісти 22.06.2025 під час виконання бойового завдання із захисту незалежності та територіальної цілісності України в південних околицях н.п. Яблунівка Донецької області внаслідок безпосереднього бойового зіткнення зі збройними силами російської федерації.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для встановлення факту смерті в судовому порядку, суд керується нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України та враховує обов`язкову для застосування судову практику Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Заявники обрали спосіб захисту шляхом подання заяви про встановлення факту смерті особи в певний час на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України та статті 317 ЦПК України. Зазначені норми регулюють встановлення факту смерті особи в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, зокрема на тимчасово окупованій території або в районі проведення воєнних дій.

Разом з тим, суд звертає увагу на фундаментальну правову відмінність між процедурою встановлення факту смерті та процедурою оголошення фізичної особи померлою, яка закріплена в національному законодавстві та підтверджена сталою практикою Верховного Суду. Встановлення факту смерті за правилами статті 315 ЦПК України застосовується у випадках, коли факт смерті є достеменним, об`єктивним та незаперечним (наявність тіла, свідчення про поховання, медична констатація смерті на окупованій території тощо), але отримання документа встановленого зразка є неможливим через адміністративні перешкоди. Тобто суд лише підтверджує подію, яка точно відбулася.

Натомість, у випадках, коли особа зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю (бойові дії, катастрофи, аварії), і тіло особи не знайдено та не ідентифіковано, має місце правова презумпція (припущення) смерті. Для таких випадків законодавець передбачив спеціальний інститут оголошення фізичної особи померлою, який регулюється статтею 46 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 46 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація судом високого ступеня ймовірності смерті за відсутності тіла.

Суд вважає за необхідне послатися на релевантну та актуальну практику Верховного Суду, яка є обов`язковою для врахування судами нижчих інстанцій відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України. Зокрема, у своїй постанові від 08 жовтня 2025 року у справі № 357/9150/24, Верховний Суд розглянув справу з обставинами, які є фактично тотожними обставинам даної справи: загибель військовослужбовця в районі міста Авдіївка, наявність акту службового розслідування та свідчень побратимів, але відсутність евакуйованого тіла. У цій постанові Верховний Суд дійшов однозначного висновку про те, що за таких умов встановлення факту смерті є помилковим обранням способу захисту.

Аналізуючи правові підстави для задоволення заяви, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08 жовтня 2025 року у справі № 357/9150/24, яка визначає чітку межу між двома різними правовими інститутами.

Сутність цієї позиції полягає в тому, що встановлення факту смерті в порядку окремого провадження за статтею 315 ЦПК України є можливим виключно за умови надання вичерпних та беззаперечних доказів, які дозволяють суду з повною впевненістю підтвердити подію смерті як фізичний, біологічний факт, що стався у точно визначений час. У такому разі судове рішення лише фіксує те, що є очевидним, але не може бути зареєстроване в позасудовому порядку.

Натомість, у ситуаціях, коли обставини зникнення особи в умовах воєнних дій дають вагомі підстави вважати її загиблою, проте відсутність тіла не дозволяє констатувати смерть як доконаний факт, законодавець передбачив інший шлях захисту прав оголошення особи померлою (стаття 46 ЦК України). Ця процедура за своєю природою є юридичним визнанням високого ступеня ймовірності смерті, а не підтвердженням її очевидності.

Таким чином, за наявності лише обґрунтованих припущень про загибель, навіть підкріплених свідченнями очевидців бою та матеріалами службових розслідувань, встановлення факту смерті є передчасним і процесуально невірним кроком. Належним інструментом для подолання стану правової невизначеності у таких випадках є саме оголошення особи померлою, що забезпечує стабільність правовідносин та запобігає ризику судової помилки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 та постанові від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23. Суд касаційної інстанції неодноразово наголошував, що документи, складені командуванням військової частини (акти про настання смерті, акти службових розслідувань) за відсутності тіла загиблого, є доказами, що підтверджують обставини зникнення особи та обставини, що загрожували смертю, але не є беззаперечними доказами самого біологічного факту смерті в розумінні статті 315 ЦПК України. Такі докази дають підстави для обґрунтованого припущення про загибель, що є предметом доказування саме в процедурі оголошення особи померлою.

Окрім національного законодавства, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка є джерелом права в Україні відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принципі правової визначеності як одному з основоположних аспектів верховенства права (справа «Brumarescu v. Romania»). Правова визначеність передбачає дотримання чітких процедур, які гарантують стабільність правовідносин. У контексті визнання особи померлою це означає, що держава має право встановлювати спеціальні, більш суворі процедури для випадків, коли факт смерті базується на презумпції.

У рішенні у справі «Zubac v. Croatia» (2018) ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду (пункт 1 статті 6 Конвенції) не є абсолютним і може підлягати обмеженням; такі обмеження допускаються, якщо вони переслідують легітимну мету та є пропорційними. Вимога національного законодавства щодо розгляду справ про оголошення особи померлою колегіальним складом суду (суддею та двома присяжними) не є надмірним формалізмом, а слугує легітимній меті забезпеченню максимальної об`єктивності та зниженню ризику судової помилки у справах, які мають серйозні правові наслідки, зокрема майнові (справа «Golder v. the United Kingdom»).

Крім того, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна особа має право на мирне володіння своїм майном. Соціальні виплати сім`ям загиблих військовослужбовців, на які претендують заявники, підпадають під поняття "майно" в розумінні практики ЄСПЛ (справа «Stec and Others v. the United Kingdom»). Держава зобов`язана забезпечити, щоб надання таких виплат відбувалося на підставі законних, чинних судових рішень, які не можуть бути в подальшому скасовані через процедурні порушення. Таким чином, дотримання судом встановленої законом процедури (оголошення померлим замість встановлення факту) є гарантією захисту майнових прав самих заявників від подальшої правової невизначеності та можливого скасування рішення, що відповідає статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту).

Застосовуючи наведені правові висновки до обставин цієї справи, суд констатує, що матеріали справи не містять доказів виявлення, огляду чи ідентифікації тіла ОСОБА_2 . Всі надані докази базуються на візуальному спостереженні події в умовах бойового стресу та динамічної обстановки. Відсутність тіла унеможливлює констатацію факту смерті як доконаної події в рамках спрощеної процедури статті 315 ЦПК України. Ситуація, що склалася, підпадає під ознаки правової невизначеності щодо долі фізичної особи, яка зникла в умовах, небезпечних для життя, що вимагає застосування процедури оголошення померлим.

Окрім матеріально-правового аспекту, суд звертає увагу на істотний процесуальний аспект, який унеможливлює задоволення заяви в даному провадженні. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ст. 315 ЦПК України), розглядаються суддею одноособово. Водночас, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (глава 4 розділу IV ЦПК України) мають свою специфіку судового розгляду. Відповідно до частини четвертої статті 293 ЦПК України, розгляд справ про оголошення фізичної особи померлою проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.

Це імперативна вимога процесуального закону, порушення якої (зокрема, розгляд справи незаконним складом суду) є безумовною підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції. Оскільки заявники звернулися із заявою саме про встановлення факту смерті, справа була розподілена на суддю одноособово. Суд не має процесуального права самостійно, з власної ініціативи, змінювати предмет заяви з "встановлення факту" на "оголошення померлим" та залучати присяжних без відповідного клопотання заявників та перерозподілу справи. Заявники та їх представник таких клопотань не заявляли, наполягаючи на первісних вимогах.

Враховуючи викладене, задоволення заяви ОСОБА_1 у заявленому вигляді призвело б до ухвалення рішення, яке суперечить нормам матеріального права (ст. 46 ЦК України) та прийняте з порушенням норм процесуального права (частина 4 ст. 293 ЦПК України) щодо складу суду.

Суд наголошує, що відмова у задоволенні цієї заяви носить процесуально-правовий характер і жодним чином не спростовує героїзму та самопожертви військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти під час захисту Батьківщини. Відмова зумовлена виключно необхідністю дотримання законної судової процедури, яка забезпечить юридичну стійкість та беззаперечність майбутнього судового рішення для отримання виплат.

Таким чином, єдиним законним та ефективним способом захисту прав заявників у цій ситуації є звернення до суду із заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим у порядку глави 4 розділу IV ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 46 ЦК України, суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу двох років, але не раніше спливу шести місяців, якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували смертю. Оскільки з моменту події (22.06.2025) минуло більше шести місяців, заявники мають повне право на звернення з такою заявою, яка буде розглянута судом у складі судді та двох присяжних.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту смерті не підлягають задоволенню через невірний вибір способу судового захисту та невідповідність процедури обставинам справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на рахунок держави, оскільки заявники звільнені від сплати судового збору на підставі пункту 21 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 315-319, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова Частина НОМЕР_1 , Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2026 року.

Суддя С.О. Демидова