печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,

справа № 757/36565/25-ц

сторони:

позивач - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»

відповідач - ОСОБА_1

третя особа - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація,

предмет та підстави позову - усунення перешкод у користуванні службовим житловим приміщенням

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація про усунення перешкод у користуванні службовим житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у користуванні службовим житловим приміщенням, в якому просить суд усунити перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням - службовою квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_1 такою, що втратила права користування жилим приміщенням (службовою квартирою) за адресою: АДРЕСА_2 та зняття ОСОБА_1 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_2 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за ним на праві господарського відання закріплений багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_3 . Відповідно до ордера № 1072 від 23.04.1982, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Печерської районної Ради народних депутатів від 22.03.1982 № 105/1 (далі - ордер), двірнику ЖЕД - 307 ОСОБА_2 , сім`я якого складалася із чотирьох осіб (жінка ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 ) було надано право на заняття двокімнатної квартири АДРЕСА_4 . Як зазначається в ордері службова квартира була надана ОСОБА_2 на період його роботи на посаді двірника ЖЕД-307. Починаючи з лютого 2025 року представниками ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», на підставі розпорядження від 13.07.2020 № 330 Печерської районної в м. Києві державної адміністрації «Про проведення інвентаризації житлового фонду в Печерському районі м. Києва» були складені Акти перевірки використання та проживаючих осіб у приміщенні комунальної власності - квартирі АДРЕСА_1 . Такі Акти були складені 07.02.2025, 25.03.2025, 21.04.2025. В даних Актах представниками ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було зафіксовано що протягом тривалого часу в квартирі № 41 ніхто не проживав, двері квартири зачинені, на дзвінки в двері ніхто не відчинив. При спілкуванні з мешканцями буд. 28 було з`ясовано, що періодично з`являються невідомі особи, які представлялися орендарями. Зі слів сусідів ОСОБА_3 , її родичі до квартири не з`являлись. 22.05.2025 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», керуючись розпорядженням від 13.07.2020 № 330 Печерської районної в м. Києві державної адміністрації «Про проведення інвентаризації житлового фонду в печерському районі м. Києва» було повторно здійснено перевірку використання та проживання осіб у квартирі АДРЕСА_6 та встановлено наступне: квартира розміщена на 1 поверсі в під`їзді № 2 зазначеного будинку. За даними програмно-апаратного комплексу нарахувань ЄСАН (обслуговує КК ЦКС), особовий рахунок № НОМЕР_1 на сплату наданих житлово-комунальних послуг по квартирі № 41 відкрито на ОСОБА_2 . В квартирі зареєстрована ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 (онука ОСОБА_2 ). При виході до квартири АДРЕСА_1 двері квартири було зачинено на замковий пристрій. На дзвінок у двері ніхто не відчиняв, за дверима е відчувалося присутності людей. При візуальному огляді вікон квартири з дворового та головного фасаду у будинку зовнішній стан та скління має неохайний вигляд (занедбаний стан). Зі слів робітника з комплексного прибирання будинку № 28 ОСОБА_6 , яка прибирає будинок з 1998 року, в квартирі ніхто не поживає, такої особи як ОСОБА_7 вона ніколи не бачила. Зі слів власника квартири № 50 зазначеного будинку ОСОБА_8 , зазначена квартира є нежилою, при проходженні першого поверху вона спостерігала декілька разів відкриті двері кв. № 41 в приміщенні якої зберігались рулони паперу, зразки тканини. Зі слів представника магазину «Фруктовичок» (кв. 43 та 44 ), зокрема продавця, що працює в магазині біля року, при відкритті магазину о 7-00 та закритті о 20-00, осіб які могли б проживати в квартирі вона ніколи не бачила, квартира зачинена, наявність світла в квартирі не бачила. За результатами огляду квартири АДРЕСА_1 , було складено Акт № 77 від 22.05.2025 та прийнято рішення опечатати квартиру та покласти контроль за цілісністю опечатування квартири на майстра ЖЕД «Печерськжитло» ОСОБА_9 у підпорядкуванні якої перебуває будинок АДРЕСА_3 . Після того, як квартира була опечатана, до позивача звернулася ОСОБА_10 , як орендар зазначеної квартири на підставі договору оренди квартири від 15.09.2023, укладеного між ОСОБА_3 та громадянами ОСОБА_11 та ОСОБА_10 29.05.2025 представниками позивача повторно був здійснений вихід до квартири на предмет використання квартири та складено Акт. Під час входу в присутності орендаря ОСОБА_10 було знято опечатування вхідних дверей та надано доступ ОСОБА_10 до квартири № 41 . Зі слів орендаря квартира № 42 використовувалася нею під майстерню, в квартирі ніхто не проживав. Зі слів мешканки кв. 50 ОСОБА_12 квартира 41 повністю використовувалась під офіс більше 10-ти років. Громадянка ОСОБА_10 була попереджена про звільнення квартири № 41 від особистих речей в термін до 02.06.2025 та здачі ключів представнику позивача. Також на ОСОБА_10 були покладені зобов`язання щодо порядку опечатування квартири під час звільнення її від особистих речей. 02.06.2025 представниками ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було складено Акт про відсутність речей та проживаючих в квартирі АДРЕСА_1 , передачу ключів ОСОБА_10 представникам ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Актом від 02.06.2025 зафіксовано, що двері визначеної квартири зачинені на замковий пристрій та опечатані контрольною стрічкою. 18.06.2025 представниками ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було здійснено перевірку цілісності опечатування квартири про що складено Акт про цілісність опечатування. 16.07.2025 представниками позивача було здійснено повторний вихід до службової квартири АДРЕСА_1 на предмет використання житлової площі членами родини ОСОБА_2 , про що було складено Акт. Даним Актом було засвідчено, що при візуальному ознайомленні з паспортними даними (фото) ОСОБА_13 , мешканці квартир № 50 , № 67 , робітник з комплексного прибирання будинку АДРЕСА_1 повідомили, що такої дівчини не бачили взагалі, а квартира № 41 здавалася під офіс. З метою встановлення осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 ., позивачем на адресу відділу з питань реєстрації місця поживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в м. Києві державної адміністрації було направлено два запити. Згідно відповіді № 105/26-13-435 від 22.07.2025, отриманої на запит позивача № 105/44-2537 від 21.07.2025, станом на 22.07.2025 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано 2 особи. З посиланням на Закон України «Про захист персональних даних» відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в м. Києві державної адміністрації не надав позивачу інформації щодо персональних даних осіб зареєстрованих. Також у своїй відповіді відділ повідомив, що 07.07.2025 до Печерського ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві направлено запит про підтвердження державної реєстрації смерті ОСОБА_3 . Згідно відповіді відділу з питань реєстрації місця поживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в м. Києві державної адміністрації № 105/26-13-435 від 22.07.2025, отриманої на запит позивача № 105/44-2549 від 22.07.2025, ОСОБА_2 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 19.02.1998 як померлий. Як вбачається із заяв відповідачки на адресу позивача та доданих до цих заяв документів, а саме витягу з реєстру територіальних громад від 24.06.2025 сформованого за заявою ОСОБА_1 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачка неодноразово зверталася до позивача з заявою про переоформлення особового рахунку на службову квартиру № 41 на її ім`я у зв`язку із смертю її бабусі ОСОБА_3 . Такі звернення були датовані 19.05.2025 та 24.06.2025. Як вбачається із тексту зазначених заяв, відповідачка володіє інформацією, що зазначена квартира є службовою. 27.05.2025 відповідачці була надана відповідь вих. № 105/44-104/44/к-287-284 в якій позивач відмовив останній в переведенні особового рахунку на службову квартиру АДРЕСА_12 у зв`язку з відсутністю підстав. 24.06.2025 відповідачка звернулася до позивача з заявою від 24.06.2025 (вх. № 105/44/К-378 від 02.07.2025) в якій просила позивача надати їй дозвіл на вселення до квартири № 41 . На заяви відповідача позивач 22.07.2025 надав відповідь № 105/44-105/44/К-278/1-105/44/К-378-411, в якій повторно повідомив, що квартира № 41 є службовою та на підприємстві працює 38 працівників, які потребують службового житла. Також відповідачці було повідомлено, що вона не має права проживати в цій квартирі та зобов`язана знятися з реєстрації по даній адресі. Станом на сьогоднішній день, двокімнатна квартира АДРЕСА_4 не виключена із числа службових приміщень, а ОСОБА_1 , як особа що зареєстрована в даній квартирі, у трудових відносинах із КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» ніколи не перебувала та на сьогоднішній день не перебуває, що підтверджується довідкою позивача № 64 від 22.07.2025. ОСОБА_1 є повнолітньою та не входить до числа членів сім`ї ОСОБА_2 , які мали право на проживання в кв. 41 згідно ордера № 1072 від 23.04.1982, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Печерської районної Ради народних депутатів від 22.03.1982 № 105/1. На сьогоднішній день ОСОБА_1 не поживає та раніше не проживала в кв. АДРЕСА_1 , про що свідчать Акти перевірки використання та проживаючих осіб у приміщенні комунальної власності - квартирі № 41 , Акти про цілісність опечатування квартири та договір оренди квартири від 15.09.2023, укладених між ОСОБА_3 та громадянами ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Вищезазначені документи свідчать, що відповідачка за адресою реєстрації не проживала дуже тривалий термін, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 72 ЖК України, є особою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Позивач не звертався з клопотанням про виключення квартири № 41 із числа службових, у зв`язку з чим на сьогоднішній день дана квартира входить до числа службових. Будучи зареєстрованою у службовій квартирі Я; 41 та займаючи її, відповідач тим самим позбавляє позивача права на користування та проживання в ній працівників підприємства. Також позивач вважає, що відповідач, маючи на ріках свідоцтво про смерть своєї бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , навмисно не знімає її з реєстрації місця проживання, чим створює підприємству додаткові перешкоди в користуванні вищезазначеною службовою квартирою (а.с. 1-74).

Ухвалою суду від 06.08.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків (а.с. 79).

08.08.2025 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Ординат З.А. через систему «Електронний суд» було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 81-83).

11.08.2025 представником позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» - Кісельовою Л.В. до суду було подано заяву про усунення недоліків (а.с. 84-88).

Ухвалою суду від 12.08.2025 у справі відкрито провадження за правилами за правилами позовного (спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 90).

28.08.2025 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Ординат З.А. через систему «Електронний суд» було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 97-99).

01.09.2025 представником позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» - Павлик Ігорем до суду було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останнім зазначено, що після відкриття провадження по справі, а саме 13.08.2025 представниками ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було здійснено повторний вихід до квартири АДРЕСА_1 з метою перевірки цілісності опечатування та наявності сторонніх осіб у квартирі. При виході 13.08.2025 було встановлено заміну вхідних дверей до квартири № 41 , наявність світла у вікнах квартири, на стукіт та дзвінок у двері ніхто не відчинив. Про повторний вихід та виявлені факти представниками ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було складено Акт. 14.08.2025 представники ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» знову здійснили вихід до квартири № 41 з метою з`ясування особи, що перебуває у квартирі АДРЕСА_1 . При виході 14.08.2025 о 9-15 було встановлено, що в приміщенні горіло світло, біля віконного отвору в кімнаті знаходилась молода особа жіночої статі. На запитання «хто Ви?» - не відповіла та зачинила вікно, на дзвінки в двері - не відчинила. Зважаючи на наявні паспортні дані (копії паспорту) ОСОБА_1 у представників ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», останніми було встановлено, що в квартирі № 41 знаходилась ОСОБА_1 , про що було складено Акт. З урахуванням зазначених обставин, а саме вселення та проживання відповідачки за адресою її реєстрації: АДРЕСА_2 , позивач вважає за необхідне збільшити позовні вимоги про виселення ОСОБА_1 з зазначеної адреси місця проживання (а.с. 100-114).

30.09.2025 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Ординат З.А. через систему «Електронний суд» було подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 115-118).

22.10.2025 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Ординат З.А. через систему «Електронний суд» було подано заяву про виключення даних представника відповідача з матеріалів справи (а.с. 119-120).

29.10.2025 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Шевчук Г.М. до суду було подано відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки, як вбачається із змісту ордера № 1072 від 23.04.1982, його було видано діду відповідачки ОСОБА_2 (двірнику ЖЕК-307) на право зайняття службового приміщення, - окремої квартири АДРЕСА_1 , та до ордеру , серед іншого, було включено батька відповідачки - ОСОБА_5 (сина наймача). Виходячи зі змісту ордера та норм ст. 65 ЖК України, відповідачку вселено до зазначеної вище квартири та зареєстровано її місце проживання у 2003 році (у віці 2-х років), яке малолітню дитину, за місцем проживання та реєстрації батька ОСОБА_5 , який був включений до ордеру як член сім`ї (син) квартиронаймача ОСОБА_2 . Отримання згоди на вселення малолітньої на той час відповідачки до свого батька законом не вимагалося. При цьому, відповідачка набула річного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням - службовою квартирою АДРЕСА_1 . Неприйнятним є посилання позивача на тривале непроживання відповідачки у вказаній вище квартирі, як на підставу для її виселення. Після досягнення повноліття (з 2019 по 2023) відповідачка проживала в гуртожитку університету за місцем навчання, а в подальшому, в 2023 році переїхала до Києва, де проживала на орендованих квартирах або у знайомих, оскільки, зі свою бабою ОСОБА_3 відповідачка перебувала у неприязних стосунках через те, що остання ніколи не визнавала її свою онукою. Крім того, як вказує сам позивач у позовній заяві, про що зазначено і в наданих ним до позовної заяви актах, останні 10 років баба відповідачки здавала квартиру в оренду третім особам з метою отримання доходу, у зв`язку з чим, відповідачка не мала можливості користуватися зазначеною квартирою Відповідачка не втратила інтересу до вказаної квартири, одразу після того, як вона дізналася про смерть ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка повністю сплатила усі борги за комунальні послуги по квартирі та неодноразово зверталася до позивача із заявами про переведення на неї особового рахунку та вселення до квартири. Позивачем не надано доказів: 1) передання йому на баланс житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в якому знаходиться спірна квартира, а також самої квартири; 2) що станом на дату звернення до суду з позовною заявою про визнання відповідачки такою, що втратила право користування службовим жилим приміщенням, квартира № 41 дійсно має статус службового житла і не була виключена з переліку службового житла; 3) на підтвердження існування нагальної потреби в забезпеченні службовим житлом працівників комунального підприємства. Крім того, представник відповідача зазначав, що позивач, який створений у формі комунального підприємства, позбавлений процесуальної правосуб`єктності на звернення до суду з позовами про визнання осіб таким, що втратили право користування службовим житлом, яке не належить позивачу і щодо якого згідно із законом він не наділений жодними представницькими повноваженнями від імені територіальної громади м. Києва. (а.с. 127-171).

07.11.2025 представником позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» - Кісельовою Л.В. до суду було подано відповідь на відзив, у якому зазначала, що відповідачка була зареєстрована в квартирі через 7 років після смерті ОСОБА_2 та ніколи з ним постійно не проживала та спільного господарства не вела. При видачі ордера № 1072 від 23.04.1982, враховувалась кількість членів сім`ї ОСОБА_2 та відповідно до цього визначалась жила площа службового приміщення на одну особу. Так як відповідачка ще не народилась на момент видачі ордеру, ніколи не проживала з ОСОБА_2 та не вила з ним спільного господарства, не неї не видавався ордер на проживання в службовій квартирі та вона не була та не є членом сім`ї особи якій було видано ордер на службову квартиру. Після припинення трудових відносин ОСОБА_2 з ЖЕД -307 всі його члени сім`ї, які були зазначені в в ордері також втратили підстави для користування службовим житлом, незалежно від того чи були вони зареєстровані в даному службовому житлі. Також відповідачка не змогла спростувати факт свого тривалого не проживання в квартирі належними доказами. Представником позивача повторно зазначено, що на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури житлово-комунальним господарством міста Києва» будинок по АДРЕСА_3 , передано на балансове утримання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та закріплене за підприємством на праві господарського відання та як об`єкт комунальної власності територіальної громади м. Києва, віднесено до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. Крім того, до відповіді долучено документи на підтвердження: перебування квартири № 41 в переліку службових жилих приміщень, переліку працівників комунального підприємства, які потребують службове жиле приміщення станом на 04.11.2025 (а.с. 172-208).

17.11.2025 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Шевчук Г.М. до суду було подано заперечення на відповідь на відзив (а.с. 209-219).

Відповідно до протоколу судового засідання № 5740508 від 15.01.2026 в судовому засіданні представник позивача - Кісельова Л.В. просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з врахуванням заяви про збільшення позовним вимог, зазначала, що квартира не приватизована та є службовим приміщенням. Представник відповідача - адвокат Шевчук Г.М. заперечував проти задоволення позову зазначав, що відповідачка є онукою наймача, якому видавався ордер на користування службовим приміщенням, разом з тим, ОСОБА_1 не була членом сім`ї померлого наймача, оскільки вона тоді ще не народилась. Відповідач ОСОБА_1 зазначала, що з червня 2025 року вступила в спадщину яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , проте є підтвердження тільки про відкриття спадкової справи. На запитання головуючого суддів щодо наявності у ОСОБА_1 права вселення в квартиру, представник відповідача зазначав, що остання зареєстрована у кватирі, проте не надав пояснень чим саме передбачено право на користування житлом з моменту реєстрації в ньому. Відповідач ОСОБА_1 зазначала, що вважає що набула права на проживання в спірній квартирі з моменту реєстрації в ній, власником квартири, мабуть, є керуюча компанія, проте вона, як член родини має право на проживання, спадкова справа знаходиться на стадії збору документів на спадщину, проте, нотаріус сказав, що квартира не відноситься до спадкового майна. (а.с. 220-223).

В подальшому, сторони в удове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача - ОСОБА_14 16.02.2026 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. 17.02.2026 представник відповідача - адвокат Шевчук Г.М. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Крім того, просив долучити до матеріалів справи Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 28.06.2025 № 81688363 та довідку від 03.02.2026, згідно якої заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3 за законом подала ОСОБА_1 , також спадкоємцем ОСОБА_3 є неповнолітня ОСОБА_15 . Разом з тим, документів щодо того чи включена спірна квартира до кола спадкового майна померлої ОСОБА_3 ні відповідачем, ні представником відповідача суду не було надано.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської місткої ради (КМДА) від 10.12.2010 № 1112, багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_3 , як об`єкт комунальної власності територіальної громади м. Києва, віднесено до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. Згідно з пп. 4.4. пп. 4.16 цього розпорядження районні в місті Києві державні адміністрації здійснюють облік та закріплення майна на праві господарського відання (оперативного управління) за підприємствами, забезпечують проведення в установленому порядку інвентаризації, закріпленого за ними майна, а також забезпечують захист майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва. Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_3 закріплений за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» на праві господарського відання.

Розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.09.2013 № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації» проведено перезакріплення об`єктів житлового фонду разом з вбудованими нежилими приміщеннями з балансів комунальних підприємств по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс», Печерська брама», «Хрещатик» та «Печерськжитло» на баланс комунального підприємства «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва», яке згідно з розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.01.2015 № 48 перейменовано в комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва».

На підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури житлово-комунальним господарством міста Києва» будинок по АДРЕСА_1, було передано на балансове утримання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та закріплене за підприємство на праві господарського відання та як об`єкт комунальної власності територіальної громади міста Києва, віднесено до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації.

Розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації № 70 від 01.02.2016 «Про внесення змін до розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.09.2013 № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації». Підпунктом 1 пункту 1 розпорядження № 70 доповнено п. 2 розпорядження № 509 після абзацу першого новим абзацом такого змісту: «перезакріпити службові жилі приміщення в житлових будинках, що передані до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від КП УЖГ «Липкижитлосервіс» згідно з додатком 1, КП УЖГ «Печерська брама», згідно з додатком 2, КП УЖГ «Хрещатик», згідно з додатком 3, КП УЖГ «Печерськжитло», згідно з додатком 4 за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва».

Додатком 4 розпорядження № 70 визначений перелік службових жилих приміщень, які перезакріплюються від КП УЖГ «Печерськжитло» за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», серед них під порядковим номером 45 зазначена квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Київської міської ради від 21.11.2024 № 183/9991 «Про деякі питання забезпечення у місті Києві службовими жилими приміщеннями» відповідно до п.п. 2.1. п. 2 якого районні у місті Києві державні адміністрації, підприємства, установи, організації, які мають право на отримання службового житла зобов`язані протягом місяця з дати прийняття цього рішення надати до Департаменту інформацію про жилі приміщення, які використовуються як службові, для формування Реєстру службових жилих приміщень територіальної громади міста Києва з подальшим щоквартальним оновленням інформації. На виконання п.п. 2.1. п. 2 рішення Київської міської ради від 21.11.2024 № 183/9991 позивач щоквартально подає Печерській районній у м. Києві державній адміністрації інформацію з переліком службових житлових приміщень, які закріплені за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», серед зазначеного переліку є квартира АДРЕСА_1 .

Вищезазначені документи засвідчують факт того, що квартира АДРЕСА_1 є службовою та входить до переліку та реєстру службових квартир, закріплених за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» на праві господарського відання.

Відповідно до ордера № 1072 від 23.04.1982, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Печерської районної Ради народних депутатів від 22.03.1982 № 105/1 (далі - ордер), двірнику ЖЕД - 307 ОСОБА_2 , сім`я якого складалася із чотирьох осіб (жінка ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 ) було надано право на заняття двокімнатної квартири АДРЕСА_4 . Як зазначається в ордері службова квартира була надана ОСОБА_2 на період його роботи на посаді двірника ЖЕД-307.

Починаючи з лютого 2025 року представниками ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», на підставі розпорядження від 13.07.2020 № 330 Печерської районної в м. Києві державної адміністрації «Про проведення інвентаризації житлового фонду в Печерському районі м. Києва» були складені Акти перевірки використання та проживаючих осіб у приміщенні комунальної власності - квартирі АДРЕСА_1 . Такі Акти були складені 07.02.2025, 25.03.2025, 21.04.2025. В даних Актах представниками ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було зафіксовано що протягом тривалого часу в квартирі № 41 ніхто не проживав, двері квартири зачинені, на дзвінки в двері ніхто не відчинив. При спілкуванні з мешканцями буд. 28 було з`ясовано, що періодично з`являються невідомі особи, які представлялися орендарями. Зі слів сусідів ОСОБА_3 , її родичі до квартири не з`являлись.

22.05.2025 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», керуючись розпорядженням від 13.07.2020 № 330 Печерської районної в м. Києві державної адміністрації «Про проведення інвентаризації житлового фонду в печерському районі м. Києва» було повторно здійснено перевірку використання та проживання осіб у квартирі АДРЕСА_6 та встановлено наступне: квартира розміщена на 1 поверсі в під`їзді № 2 зазначеного будинку. За даними програмно-апаратного комплексу нарахувань ЄСАН (обслуговує КК ЦКС), особовий рахунок № НОМЕР_1 на сплату наданих житлово-комунальних послуг по квартирі № 41 відкрито на ОСОБА_2 . В квартирі зареєстрована ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 (онука ОСОБА_2 ). При виході до квартири АДРЕСА_1 двері квартири було зачинено на замковий пристрій. На дзвінок у двері ніхто не відчиняв, за дверима е відчувалося присутності людей. При візуальному огляді вікон квартири з дворового та головного фасаду у будинку зовнішній стан та скління має неохайний вигляд (занедбаний стан). Зі слів робітника з комплексного прибирання будинку № 28 ОСОБА_6 , яка прибирає будинок з 1998 року, в квартирі ніхто не поживає, такої особи як ОСОБА_7 вона ніколи не бачила. Зі слів власника квартири № 50 зазначеного будинку ОСОБА_8 , зазначена квартира є нежилою, при проходженні першого поверху вона спостерігала декілька разів відкриті двері кв. № 41 в приміщенні якої зберігались рулони паперу, зразки тканини. Зі слів представника магазину «Фруктовичок» (кв. 43 та 44 ), зокрема продавця, що працює в магазині біля року, при відкритті магазину о 7-00 та закритті о 20-00, осіб які могли б проживати в квартирі вона ніколи не бачила, квартира зачинена, наявність світла в квартирі не бачила.

За результатами огляду квартири АДРЕСА_1 , було складено Акт № 77 від 22.05.2025 та прийнято рішення опечатати квартиру та покласти контроль за цілісністю опечатування квартири на майстра ЖЕД «Печерськжитло» ОСОБА_9 у підпорядкуванні якої перебуває будинок АДРЕСА_3 . Після того, як квартира була опечатана, до позивача звернулася ОСОБА_10 , як орендар зазначеної квартири на підставі договору оренди квартири від 15.09.2023, укладеного між ОСОБА_3 та громадянами ОСОБА_11 та ОСОБА_10 29.05.2025 представниками позивача повторно був здійснений вихід до квартири на предмет використання квартири та складено Акт. Під час входу в присутності орендаря ОСОБА_10 було знято опечатування вхідних дверей та надано доступ ОСОБА_10 до квартири № 41 . Зі слів орендаря квартира № 42 використовувалася нею під майстерню, в квартирі ніхто не проживав. Зі слів мешканки кв. 50 ОСОБА_12 квартира 41 повністю використовувалась під офіс більше 10-ти років. Громадянка ОСОБА_10 була попереджена про звільнення квартири № 41 від особистих речей в термін до 02.06.2025 та здачі ключів представнику позивача. Також на ОСОБА_10 були покладені зобов`язання щодо порядку опечатування квартири під час звільнення її від особистих речей. 02.06.2025 представниками ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було складено Акт про відсутність речей та проживаючих в квартирі АДРЕСА_1 , передачу ключів ОСОБА_10 представникам ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Актом від 02.06.2025 зафіксовано, що двері визначеної квартири зачинені на замковий пристрій та опечатані контрольною стрічкою. 18.06.2025 представниками ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було здійснено перевірку цілісності опечатування квартири про що складено Акт про цілісність опечатування. 16.07.2025 представниками позивача було здійснено повторний вихід до службової квартири АДРЕСА_1 на предмет використання житлової площі членами родини ОСОБА_2 , про що було складено Акт. Даним Актом було засвідчено, що при візуальному ознайомленні з паспортними даними (фото) ОСОБА_13 , мешканці квартир № 50 , № 67 , робітник з комплексного прибирання будинку АДРЕСА_1 повідомили, що такої дівчини не бачили взагалі, а квартира № 41 здавалася під офіс. З метою встановлення осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 ., позивачем на адресу відділу з питань реєстрації місця поживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в м. Києві державної адміністрації було направлено два запити. Згідно відповіді № 105/26-13-435 від 22.07.2025, отриманої на запит позивача № 105/44-2537 від 21.07.2025, станом на 22.07.2025 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано 2 особи. З посиланням на Закон України «Про захист персональних даних» відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в м. Києві державної адміністрації не надав позивачу інформації щодо персональних даних осіб зареєстрованих. Також у своїй відповіді відділ повідомив, що 07.07.2025 до Печерського ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві направлено запит про підтвердження державної реєстрації смерті ОСОБА_3 .

Згідно відповіді відділу з питань реєстрації місця поживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в м. Києві державної адміністрації № 105/26-13-435 від 22.07.2025, отриманої на запит позивача № 105/44-2549 від 22.07.2025, ОСОБА_2 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 19.02.1998 як померлий. Як вбачається із заяв відповідачки на адресу позивача та доданих до цих заяв документів, а саме витягу з реєстру територіальних громад від 24.06.2025 сформованого за заявою ОСОБА_1 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачка неодноразово зверталася до позивача з заявою про переоформлення особового рахунку на службову квартиру № 41 на її ім`я у зв`язку із смертю її бабусі ОСОБА_3 . Такі звернення були датовані 19.05.2025 та 24.06.2025. Як вбачається із тексту зазначених заяв, відповідачка володіє інформацією, що зазначена квартира є службовою. 27.05.2025 відповідачці була надана відповідь вих. № 105/44-104/44/к-287-284 в якій позивач відмовив останній в переведенні особового рахунку на службову квартиру АДРЕСА_12 у зв`язку з відсутністю підстав. 24.06.2025 відповідачка звернулася до позивача з заявою від 24.06.2025 (вх. № 105/44/К-378 від 02.07.2025) в якій просила позивача надати їй дозвіл на вселення до квартири № 41 . На заяви відповідача позивач 22.07.2025 надав відповідь № 105/44-105/44/К-278/1-105/44/К-378-411, в якій повторно повідомив, що квартира № 41 є службовою та на підприємстві працює 38 працівників, які потребують службового житла. Також відповідачці було повідомлено, що вона не має права проживати в цій квартирі та зобов`язана знятися з реєстрації по даній адресі.

Після відкриття провадження по справі, а саме 13.08.2025 представниками ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було здійснено повторний вихід до квартири АДРЕСА_1 з метою перевірки цілісності опечатування та наявності сторонніх осіб у квартирі. При виході 13.08.2025 було встановлено заміну вхідних дверей до квартири № 41 , наявність світла у вікнах квартири, на стукіт та дзвінок у двері ніхто не відчинив. Про повторний вихід та виявлені факти представниками ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було складено Акт. 14.08.2025 представники ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» знову здійснили вихід до квартири № 41 з метою з`ясування особи, що перебуває у квартирі АДРЕСА_1 . При виході 14.08.2025 о 9-15 було встановлено, що в приміщенні горіло світло, біля віконного отвору в кімнаті знаходилась молода особа жіночої статі. На запитання «хто Ви?» - не відповіла та зачинила вікно, на дзвінки в двері - не відчинила. Зважаючи на наявні паспортні дані (копії паспорту) ОСОБА_1 у представників ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», останніми було встановлено, що в квартирі № 41 знаходилась ОСОБА_1 , про що було складено Акт.

Двокімнатна квартира АДРЕСА_4 не виключена із числа службових приміщень, а ОСОБА_1 , як особа що зареєстрована в даній квартирі, у трудових відносинах із КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» ніколи не перебувала та на сьогоднішній день не перебуває, що підтверджується довідкою позивача № 64 від 22.07.2025. ОСОБА_1 є повнолітньою та не входить до числа членів сім`ї ОСОБА_2 , які мали право на проживання в кв. 41 згідно ордера № 1072 від 23.04.1982, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Печерської районної Ради народних депутатів від 22.03.1982 № 105/1. Проте, квартира на момент розгляду справи по суті не звільнена.

Згідно з положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо тлумачення пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає кожній особі гарантії, крім інших прав, права на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Подібні положення закріплені також в національному законодавстві.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 Житловий кодекс України).

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

У цій справі спірні правовідносини стосуються виселення особи із службового житла після припинення трудових правовідносин.

Статтею 124 ЖК України передбачено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Особливість права користування службовим житлом на підставі ордеру полягає, зокрема, у тому, що особа, яка користується службовим житлом, знає, що після припинення її правовідносин з роботодавцем вона зобов`язана звільнити надане ним жиле приміщення.

Проживання у службовому житлі після припинення трудових правовідносин з роботодавцем не свідчить про законність його використання особою, якій воно було надане на час існування вказаних правовідносин.

Водночас, стаття 125 ЖК України передбачає випадки коли особу не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення. Зокрема, це стосується: осіб з інвалідністю внаслідок війни та інших осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв`язаного з перебуванням на фронті; учасників Другої світової війни, які перебували у складі діючої армії; сім`ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби; сім`ї військовослужбовців; осіб з інвалідністю з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків; осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; осіб, що звільнені з посади, у зв`язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення; осіб, звільнених у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сім`ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; осіб з інвалідністю внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання I і II груп, осіб з інвалідністю I і II груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Судовим розглядом встановлено, що спірне службове житло було надано ОСОБА_2 , як працівнику ЖЕД-307, у складі сім`ї з чотирьох осіб - (жінка ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 ). Як зазначається в ордері службова квартира була надана ОСОБА_2 на період його роботи на посаді двірника ЖЕД-307.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер та був знятий з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 19.02.1998 у зв`язку зі смертю.

У 2003 році у віці 2-х років відповідачку ОСОБА_1 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (вселення неповнолітньої особи до свого батька - ОСОБА_5 ).

Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що дійсною підставою її тривалого непроживання в спірній квартирі стали неприязні стосунки з бабусею ОСОБА_3 та насправді вона мала намір проживати за адресою: АДРЕСА_2 , судом не приймаються до уваги, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження викладеного.

Щодо твердження відповідачки про сплату нею боргу та комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_2 , то дана обставина не надає право ОСОБА_1 продовжувати користуватися службовою квартирою.

Також, заперечуючи проти заявлених вимог щодо виселення із займаного службового приміщення, сторона відповідача посилалася на те, що спірна квартира є її єдиним місцем проживання, будь-якого іншого житла відповідачка не має, не забезпечений власним житлом і її чоловік, дід, баба та батько відповідачки померли, а мати проживає в селищі Брусилів, Житомирської області та власного житла не має. При цьому, сторона відповідача не навела аргументів щодо наявності істотних обставин майнового чи соціального характеру, які б перешкоджали їй винаймати інше житло у м. Києві, враховуючи ту обставину, що у відзиві саме представником позивача було зазначено, що ОСОБА_1 з 2023 року переїхала до Києва та проживала на орендованих квартирах або у знайомих.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Так, з матеріалів справи судом не встановлено підстав, визначених статтею 125 ЖК України, які б унеможливили виселення ОСОБА_1 зі спірного службового житла без надання іншого житлового приміщення. Реєстрація відповідачки у віці 2-х років у спірній службовій квартирі, не впливає на виникнення у неї правових підстав для користування службовим житлом після смерті наймача ОСОБА_2 .

Верховний Суд вже зауважував, що право користування службовим приміщенням члена сім`ї (або колишнього члена сім`ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання (постанови Верховного Суду від 02.07.2020 справа № 761/21838/16-ц та від 20.10.2021 справа № 154/127/21).

ОСОБА_1 як малолітня була зареєстрована у спірному службовому житлі через 7 років після смерті наймача - ОСОБА_2 (отже, після його звільнення), що може свідчити про те, що членами сім`ї померлого ОСОБА_2 були вчиненні такі дії з розрахунком на те, що реєстрація та проживання малолітньої дитини будуть підставою для залишення житла в їх користуванні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини втручання держави у право на житло є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснюється «згідно із законом», не переслідує легітимну мету - одну чи декілька з тих, що перелічені у пункті 2 вказаної статті, чи не розглядається як «необхідне в демократичному суспільстві».

У пункті 27 рішення ЄСПЛ від 17.05.2018 у справі «Садов`як проти України» зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене «згідно із законом», не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8 Конвенції, і не вважається «необхідним у демократичному суспільстві». Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід ґрунтувався на національному законодавстві, але також стосується якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своєму формулюванні та надавати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Крім того, будь-яка особа, якій загрожує виселення, у принципі повинна мати можливість, щоб пропорційність відповідного заходу була визначена судом. Зокрема, якщо було наведено відповідні аргументи щодо пропорційності втручання, національні суди повинні ретельно розглянути їх та надати належне обґрунтування.

Формулювання «згідно із законом» не лише вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах та передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування.

Положення статей 124, 125 ЖК України визначають, що припинення трудових правовідносин з роботодавцем, за виключенням окремих чітко визначених випадків, має наслідком втрату особою, яка припинила трудові відносини, права користування службовим приміщенням та є підставою для виселення із службового житла без надання іншого жилого приміщення разом з особами, які з нею проживають. Тобто, формулювання вказаних приписів закону є достатньо чіткими та передбачуваними для особи, якій службове житло надане у тимчасове користування на час виконання трудових обов`язків.

Службове житло надається особі тимчасово, допоки з роботодавцем, який надав це житло, її пов`язують трудові правовідносини. Після їх припинення службове житло має бути повернене роботодавцю для того, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники, що перебувають з ним у трудових відносинах і за характером роботи потребують надання такого житла.

Відтак, виселення особи зі службового житла після припинення трудових правовідносин із роботодавцем передбачене законом і переслідує легітимну мету у розумінні статті 8 Конвенції. Зазначений правовий висновок підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 по справі № 653/1096/16-ц.

Таким чином після припинення трудових відносин ОСОБА_2 з ЖЕД-307 02.07.1996 (у зв`язку зі смертю) - всі його члени сім`ї, які були зазначені в ордері також втратили підстави для користування службовим житлом, незалежно від того чи були вони зареєстровані в ньому.

З досліджених доказів судом встановлено, ОСОБА_1 було зареєстровано у спірній квартирі через 7 років після смерті ОСОБА_2 , отже в силу положень чинного законодавства у відповідачки ніколи не виникало права на користування службовою квартирою.

За наведених обставин, реєстрація ОСОБА_1 у спірній квартирі була проведена без законних на те підстав. Виселення такої особи пов`язане з відсутністю у неї підстав для зайняття вказаної квартири.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для виселення відповідача ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення. Відтак, виселення її із цього житла переслідує легітимну мету у розумінні статті 8 Конвенції.

Щодо критерію пропорційності втручання у право відповідача реєстрація місця проживання та право користування (проживання) спірною квартирою, суд враховує висновки ЄСПЛ, який у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що принцип пропорційності у розумінні ЄСПЛ полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазначає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Суд приходить до висновку про наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою у цій справі та виселенням відповідача ОСОБА_1 зі спірної квартири.

Враховуючи вищенаведене й встановлені обставини справи, зокрема, ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 чинить позивачу перешкоди у користуванні службовим житловим приміщенням, суд приходить до переконання про необхідність усунення позивачу перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відповідача із такого без надання іншого житлового приміщення, та скасування її з реєстрації з вказаної квартири.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до положень Закону № 1871-IX постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 було затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Відповідно до п.50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується).

За таких обставин та доказів, враховуючи принцип розумності і справедливості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для усунення позивачу перешкод у користуванні майном шляхом виселення відповідача ОСОБА_1 з спірної квартири без надання їй іншого житлового приміщення, та скасування її з реєстрації з вказаної квартири, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Разом із тим, при зверненні до суду з позовом позивач просив як усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом виселення відповідача, так і визнати відповідача ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

При здійсненні правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

За встановлених судом обставин справи ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме пред`явлення вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування спірним майном шляхом виселення відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про визнання відповідача ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід відмовити в зв`язку з обранням позивачем неефективного способу захисту в цій частині.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01.07.2003).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 47 Конституції України, статями 109, 124-125 ЖК України, статтями 2, 10, 12, 13, 15, 43, 49, 133, 141, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у користуванні службовим житловим приміщенням - задовольнити частково.

Скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 .

Виселити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) із жилого приміщення (службової квартири) за адресою: АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.

У решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» судовий збір у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», 01021, м. Київ, пров. Івана Мар`яненка, буд. 7,

відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_13 , РНОКПП НОМЕР_2

треті особи: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, 01010, м. Київ, вул. М. Омеляновича-Павленка, буд. 15,

Суддя Р.В. Новак