Справа № 450/4982/25 Провадження № 2/450/527/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

з участю представників Іванкевич Ю.С., ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі,

в с т а н о в и в:

Представник позивача Сулимко Т.М. через систему «Електронний Суд» звернувся з позовом до відповідача, у якому просив стягнути із ОСОБА_2 957805,95 грн безпідставно збережених грошових коштів пайової участі з будівництва житлових площ, 341948,45 грн безпідставно збережених грошових коштів пайової участі з будівництва нежитлових площ, інфляційні втрати в розмірі 862583,88 грн та 175627,03 грн 3% річних.

Мотивував позовні вимоги тим, що 28.08.2020 року відповідачу видано дозвіл на виконання будівельних робіт ІУ79. 20.04.2021 року видано сертифікат ІУ46 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Пояснив, що законодавцем під час внесення змін до Закону № 3038-VI (шляхом виключення статті 40 вказаного Закону на підставі Закону № 132-IX) було встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайова участь) (абз. 2 п. 2 Р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX) у такому розмірі та порядку: розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування. Передбачений прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для: об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 року не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 року не були укладені; об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році. У вказаних двох випадках, враховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абз. 2 п. 2 Р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію. Відтак, обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва. Вказав, що у випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, належним та ефективним способом захисту прав органів місцевого самоврядування є звернення в суд з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України, що відповідає висновкам ВП ВС у постанові від 14.12.2021 року в справі № 643/21744/19 та ВС у постанові від 20.07.2022 року у справі № 910/9548/21. Зазначив, що згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України №119 від 20.05.2021 року, яким затверджені показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (розраховані станом на 01.04.2021 року), вартість 1 кв.м. загальної площі квартир будинку у Львівській області становила 13963 грн. У сертифікаті ІУ46 від 20.04.2021 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » загальна площа квартир визначена 3429.8 м.кв. Тому, розмір безпідставно збережених відповідачем грошових коштів пайової участі з будівництва житлових площ становить 957805,95 грн (3429,8 м.кв. * 13963 грн = 47890297,40 грн * 2 : 100). У сертифікаті ІУ46 від 20.04.2021 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » площа вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень 4601.7 м.кв. Загальну вартість основних фондів, що приймаються в експлуатацію, визначено у сумі 14920350,00 грн. За пропорцією, вартість 4601,7 м.кв. становить 8548711,27 грн з розрахунку: 1) 3429,8 м.кв. + 4601,7 м.кв. = 8031,5 м.кв. (загальна площа будівництва, «житло+нежитло»), 2) 14920350 грн. = 8031,5 м.кв., тоді 4601,7 м.кв. становить 8548711,27 грн (14920350 х 4601,7 = 5 грн : 8031,5 м.кв.). Таким чином, 4% від 8548711,27 грн становить 341948,45 грн (8548711,27 * 4 : 100). Відтак, загальний розмір пайової участі з будівництва багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 , становить 1299754,40 грн (957805,95 грн + 341948,45 грн). Крім цього, за період з 20.04.2021 року до 20.10.2025 року інфляційні втрати з 1299754,40 грн становлять 862583,88 грн, а 3% річних 175627,03 грн. З огляду на викладене вище, просив позовні вимоги задовольнити, а судові витрати в сумі 28056 грн сплаченого судового збору стягнути з відповідача.

Ухвалою від 29.10.2025 року позовну заяву залишено без руху, стороні позивача надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій.

05.11.2025 року представником позивача ОСОБА_3 подано заяву, якою усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 06.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

03.12.2025 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку із незаконністю та безпідставністю заявлених позовних вимог. Пояснила, що відповідач не заперечує проти того, що будівництво об`єкта розпочалося безпосередньо після отримання дозвільної документації у серпні 2020 року. Об`єкт «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » введено в експлуатацію на підставі Акту готовності об`єкта до експлуатації від 25.03.2021 року та Сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів ІУ46, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 20.04.2021 року. З Акту готовності об`єкта до експлуатації від 25.03.2021 року вбачається, що код об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК018-2000:1122.1. Також з Акту готовності об`єкта до експлуатації та Сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів вбачається, що загальна площа квартир у Об`єкті становить 3429.8 кв. м. На підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» було виключено з 01 січня 2020 року. Оскільки здійснення будівництва є тривалим процесом, у п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону законодавцем було визначено порядок сплати пайової участі замовниками будівництва у 2020 році. Підпунктом 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту у такому розмірі та порядку: розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування. Таким чином, розрахунок розміру пайової участі залежить від типу об`єкта будівництва, які класифікуються на нежитлові будівлі та споруди, або житловий будинок. Зазначила, що Державна архітектурнобудівельна інспекція України при видачі Сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів погодилася з такою класифікацією об`єкта відповідно до Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000. Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-200, затвердженим і введеним в дію наказом Держстандарту України №507 від 17.08.2000 року, код 1122.1 присвоюється будинкам багатоквартирним масової забудови, що є підвидом будинків з трьома і більше квартирами. Таким чином, аналіз вищенаведеного дозволяє зробити висновок, що об`єкт «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » є житловим будинком з вбудованими нежитловими приміщеннями. Одночасно, пп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» не передбачає окремий розрахунок пайової участі за будівництво нежитлових приміщень складі житлового будинку, а відтак здійснений позивачем розрахунок пайової участі за 6601.7 кв.м. вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень не відповідає положенням законодавства України, оскільки такі приміщення не є нежитловими будівлями чи спорудами. Зазначила, що позивачем також не наводиться жодна правова норма, на підставі якої здійснено розрахунок пайової участі за будівництво приміщень у складі житлового будинку. Отже, не підлягають стягненню з відповідача безпідставно збережені кошти пайової участі в розмірі 341948,45 грн за будівництво вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в складі Об`єкта, який є житловим будинком, а також інфляційні втрати та 3% річних, розраховані на основі цієї суми заборгованості. Крім цього, оскільки розрахунок розміру пайової участі здійснюється на етапі початку будівництва, він повинен здійснюватися на підставі нормативно-правових актів та на підставі тих вихідних даних, які існували станом на дату початку будівництва. Таким чином, опосередкована вартість спорудження житла, яка береться за основу під час здійснення розрахунку пайової участі за будівництво житлового будинку, підлягає застосуванню в розмірі, затвердженому станом на дату початку будівництва, тобто станом на серпень 2020 року, а не в розмірі станом на дату введення його в експлуатацію як зазначає позивач. У зв`язку з наведеним, розмір пайової участі за будівництво об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » слід розраховувати наступним чином: 12889.00 грн (опосередкована вартість спорудження житла для Львівської області станом на 01.04.2020 рік на підставі наказу Міністерства розвитку громад та територій України №151 від 26.06.2020 року) * 3429.8 кв.м. * 0.02 = 884805,95 грн. Отже, частина заявленого позивачем розміру пайової участі в сумі 957805,95 грн є незаконною та необґрунтованою, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення згаданої вище суми з відповідача. Таким чином, розрахований позивачем розмір інфляційних втрат та трьох процентів річних також є невірним і не підлягає задоволенню, з огляду на те, що розмір основної суми заборгованості розраховано невірно. Відтак, з суми заборгованості в розмірі 884805,95 грн інфляційні втрати повинні становити 600451 грн, а три проценти річних за період з 20.04.2021 року по 20.10.2025 року складати 119557,89 грн.

12.12.2025 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 подано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у задоволенні якої відмовлено ухвалою від 17.12.2025 року.

15.12.2025 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 подано додаткові письмові пояснення у справі, згідно мотивів яких просила врахувати при ухваленні рішення позиції Верховного Суду, які викладені у таких.

Ухвалою від 17.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

24.02.2026 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 подано додаткові письмові пояснення, згідно мотивів яких вказала, що розрахунок пайової участі необхідно здійснювати як за житловий об`єкт, а також з врахуванням опосередкованої вартості спорудження житла, затвердженої Кабінетом Міністрів України станом на дату початку будівництва. Покликалась на позицію Верховного Суду у постанові від 15.08.2024 року у справі № 914/2145/23, згідно якої обов`язок замовника будівництва взяти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населеного пункту виникає з початку будівництва об`єкта, а дата введення об`єкта в експлуатацію є граничним терміном, до якого такий обов`язок має бути виконаний. Адже не можна заперечити, що пайова участь могла бути сплачена замовником будівництва у січні 2020 року одразу після отримання розрахунку органу місцевого самоврядування. Також оскільки обов`язок сплатити пайову участь у разі несплати вважається невиконаним після введення об`єкта в експлуатацію неможливо погодитися з доводами прокурора, що обов`язок виникає в той ж таки день введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

В судовому засіданні 25.02.2026 року представник позивача ОСОБА_4 надала пояснення аналогічні викладеним письмово, заявлені позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити.

Представник відповідача Галушка О.І. надала пояснення аналогічні викладеним письмово та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Частиною 4 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25.02.2026 року, є дата складення повного судового рішення 06.03.2026 року.

Заслухавши пояснення та думку представників сторін, розглянувши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 був замовником будівництва об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 ».

Будівництво згаданого вище об`єкта здійснювалося на підставі Містобудівних умов та обмежень, виданих 30.09.2019 року Пустомитівською районною державною адміністрацією Львівської області, а також дозволу на виконання будівельних робіт ІУ79, виданого 28.08.2020 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.

Сторонами не заперечується те, що будівництво об`єкта розпочалося безпосередньо після отримання дозвільної документації у серпні 2020 року.

Об`єкт «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » введено в експлуатацію на підставі акту готовності об`єкта до експлуатації від 25.03.2021 року та сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів ІУ46, виданого 20.04.2021 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначені правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні, відповідно до статті 1 якого замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

У статті 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (зі змінами) закріплювався обов`язок замовника будівництва, що має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

В свою чергу, органи місцевого самоврядування встановлювали порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Порядок укладення договорів пайової участі за вказаною статтею ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачався у декілька етапів: замовник повинен був звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про укладення договору про пайову участь, яка реєструвалась органами місцевого самоврядування. На підставі доданих замовником до заяви документів, що підтверджують кошторисну вартість будівництва об`єкта, протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви визначався розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, з органом місцевого самоврядування укладався договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, істотними умовами якого були розмір пайової участі, строк (графік) її сплати, відповідальність сторін, невід`ємною частиною такого договору був розрахунок величини пайової участі (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Замовник до прийняття об`єкта в експлуатацію повинен був сплатити в повному обсязі кошти пайової участі єдиним платежем або частинами, якщо договором було передбачено графік сплати пайової участі.

Отже, зі змісту ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» вбачалося, якщо об`єкт будівництва не відносився до переліку об`єктів, у разі будівництва яких замовники не залучалися до пайової участі, укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковував перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів пайової участі, було обов`язковим через пряму вказівку закону.

Разом з цим, Верховний Суд, вирішуючи спори щодо участі замовника будівництва у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту, неодноразово зазначав, що відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання має бути виконано до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.

20.09.2019 року прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким внесено зміни, зокрема у ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», шляхом виключення із його тексту, зокрема ст. 40, про що зазначено у ч. 3 п. 13 р. І.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» набрав чинності 17.10.2019 року, однак, Верховна Рада в п. 1 р. ІІ Прикінцевих та перехідних положень постановила, що п. 13 р. І цього Закону набирає чинності з 01.01.2020 року.

У розділі ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» передбачено порядок пайової участі замовника будівництва, який впроваджено законодавцем для: об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 року не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 року не були укладені; об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

Згідно з абз. 1 п. 2 р. ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання. З 01.01.2020 року у замовників будь-яких об`єктів будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

В абз. 2 п. 2 р. ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» законодавець чітко визначив розмір та порядок пайової участі замовників будівництва, зокрема розмір пайової участі, який протягом 2020 року замовники будівництва перераховують до відповідного місцевого бюджету для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, для житлових будинків 2% вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України; для нежитлових будівель та споруд 4% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом); порядок пайової участі замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва. Пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає: для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 року вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, протягом 10 робочих днів після 01.01.2020 року; для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.

Аналогічні правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 643/21744/19 та постановах Верховного Суду від 20.07.2022 року у справі № 910/9548/21, від 07.09.2023 року у справі № 916/2709/22.

Враховуючи наведене, відповідач зобов`язаний був у 2020 році протягом 10 робочих днів після початку будівництва звернутися до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » і до введення його в експлуатацію 20.04.2021 року, а саме 19.04.2021 року сплатити пайові внески.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 15.08.2024 року у справі № 914/2145/23.

Невиконання відповідачем законодавчо закріпленого обов`язку щодо сплати пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » саме до введення об`єкта в експлуатацію надає право на стягнення цих коштів відповідно до статті 1212 ЦК України.

При цьому, відсутність звернення замовника будівництва із відповідною заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » на виконання вимог абз. 2 п. 2 р. ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» та ненадання ним передбачених цією нормою документів, не є перешкодою для самостійного визначення органом місцевого самоврядування розміру пайової участі на підставі наявних у нього документів із доведенням під час розгляду справи їх обґрунтованості.

Враховуючи викладене, у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати пайової участі за розрахунком, право позивача на отримання цих коштів є порушеним і у нього виникає право вимагати стягнення цих коштів, обов`язок сплати яких виникає через пряму вказівку закону. У такому разі замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок позивача зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути такі кошти на підставі ст. 1212 ЦК України.

Подібний за змістом висновок щодо ефективного способу захисту порушеного права у правовідносинах з оплати пайової участі викладено ВП ВС у постанові від 14.12.2021 року у справі № 643/21744/19.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Водночас, суд не може погодитись із запропонованим позивачем розрахунком, який здійснено на підставі абз. 2 п. 2 р. ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», з урахуванням величини загальної площі квартир об`єкта будівництва та показників опосередкованої вартості спорудження житла у Львівській області станом на 01.04.2021 року згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України №119 від 20.05.2021 року, відповідно до якого вартість 1 кв.м. загальної площі квартир будинку у Львівській області становила 13963 грн.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2025 року у справі № 914/3777/23 дійшов висновку, що наведені висновки щодо застосування абз. 2 п. 2 р. ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» у спірних правовідносинах відповідають загальним принципам рівності та справедливості, є націленими на те, щоб замовник будівництва, який розпочав його до 01.01.2020 року та / або після 01.01.2020 року і добросовісно виконав встановлений законом обов`язок щодо пайової участі, був у однакових ринкових умовах із забудовником, який аналогічно розпочав будівництво, але до введення об`єкта в експлуатацію такого обов`язку не виконав, можливо навіть свідомо уникаючи сплати пайової участі.

Зважаючи на положення абз. 2 п. 2 р. ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», зокрема те, що замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта, а також те, що грошові кошти сплачуються до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію, суд приходить до висновку, що показники опосередкованої вартості спорудження житла у Львівській області, з яких розраховуватиметься розмір пайового внеску, слід визначати станом на момент початку будівництва, тобто у даному випадку станом на серпень 2020 року, під час якого був чинним наказ Міністерства розвитку громад та територій України № 151 від 26.06.2020 року, що визначав опосередковану вартість спорудження житла у Львівській області станом на 01.04.2020 року.

Відтак, заперечення сторони відповідача в цій частині знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Як вбачається з наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 151 від 26.06.2020 року, таким визначено показник опосередкованої вартості спорудження житла у Львівській області станом на 01.04.2020 року, який становить 12889 грн.

У сертифікаті ІУ46 від 20.04.2021 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » загальна площа квартир визначена у розмірі 3429.8 м.кв.

З огляду на викладене, розмір безпідставно збережених грошових коштів пайової участі з будівництва житлових приміщень об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » становитиме 884133,84 грн з розрахунку: 1) 12889 грн * 3429,8 м.кв. = 44206692,2 грн; 2) 44206692,2 грн * 2 : 100.

У сертифікаті ІУ46 від 20.04.2021 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » площа вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень становить 4601.7 м.кв.

Згідно акту готовності об`єкта до експлуатації від 25.03.2021 року вбачається, що загальна вартість основних фондів, що приймаються в експлуатацію, визначена у 14920,357 тис.грн., тобто, 14920357 грн.

Водночас, враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, слід взяти за основу загальну вартість основних фондів, що приймаються в експлуатацію, яка зменшена та вказана позивачем, а саме 14920350 грн.

За пропорцією, вартість 4601,7 м.кв. вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень становить 8548711,27 грн з розрахунку: 1) 3429,8 м.кв. + 4601,7 м.кв. = 8031,5 м.кв. (загальна площа будівництва, «житлова площа + нежитлова площа»; 2) якщо 14920350 грн. = 8031,5 м.кв., тоді 4601,7 м.кв. становить 8548711,27 грн. (14920350 грн * 4601,7 м.кв. = 5 : 8031,5 м.кв.).

Таким чином, розмір безпідставно збережених грошових коштів пайової участі з будівництва нежитлових приміщень об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » становитиме 341948,45 грн з розрахунку (8548711,27 грн * 4 : 100).

Що стосується заперечень сторони відповідача в частині необхідності здійснення розрахунку розміру безпідставно збережених грошових коштів пайової участі з будівництва об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » лише за ставкою для житлових приміщень, оскільки вбудовані, вбудовано-прибудовані та прибудовані приміщення відносяться до житлового будинку, слід вказати, що вказане не відповідатиме вимогам абз. 2 п. 2 р. ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким розмежовано такі приміщення на житлові і нежитлові.

Крім цього, слід звернути увагу на постанову ВС від 20.02.2025 року у справі № 914/3777/23, в якій колегія суддів частково погодилась із позицією суду першої інстанції, яким розрахунок позивача, що стосується безпідставно збережених грошових коштів пайової участі з будівництва житла та вбудованих нежитлових приміщень, визнаний обґрунтованим та арифметично правильним, однак не погодилась із сумою заборгованості, оскільки частина з такої раніше була сплачена відповідачем.

Враховуючи викладене вище, загальна сума безпідставно збережених грошових коштів пайової участі з будівництва об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » складатиме 1226082,29 грн, які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім цього, зважаючи на те, що відповідачем не виконано свого зобов`язання зі сплати грошових коштів пайової участі з будівництва об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » до моменту введення об`єкту в експлуатацію, а саме до 20.04.2021 року, позивач має право на стягнення інфляційних втрат та 3 % річних у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, за період з 20.04.2021 року до 20.10.2025 року інфляційні втрати становитимуть 832509,87 грн, з розрахунку: 1) (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) x (100,60 : 100) x (101,50 : 100) x (101,80 : 100) x (101,90 : 100) x (101,40 : 100) x (101,20 : 100) x (100,80 : 100) x (101,50 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,80 : 100) x (99,80 : 100) x (99,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,90 : 100) = 1.67862451; 2) 1226082,29 грн * 1.67862451 - 1226082,29 грн. = 832509,87 грн.

За період з 20.04.2021 року до 20.10.2025 року 3 % річних складатимуть 165672,27 грн, з розрахунку: 1) з 20.04.2021 року до 31.12.2023 року 1226082,29 грн * 3 % * 986 : 365 : 100 = 99363,05 грн; 2) з 01.01.2024 року до 31.12.2024 року 1226082,29 грн * 3 % * 366 : 366 : 100 = 36782,47 грн; 3) з 01.01.2025 року до 20.10.2025 року 1226082,29 грн * 3 % * 293 : 365 : 100 = 29526,75 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області частково знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та підлягають до часткового задоволення, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1226082,29 грн безпідставно збережених грошових коштів пайової участі з будівництва об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 », інфляційні витрати в розмірі 832509,87 грн та 3 % річних в сумі 165672,27 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 26691,18 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265ЦПК України, ст.ст. 625, 1212ЦК України, абз. 1, 2 п. 2 р. ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області безпідставно збережені грошові кошти пайової участі з будівництва об`єкта «Будівництво багатофункціонального комплексу з торговими, офісними, спортивно-оздоровчими приміщеннями, житловими квартирами та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 » в сумі 1226082,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області інфляційні втрати в розмірі 832509,87 грн та 3 % річних у сумі 165672,27 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області судовий збір у розмірі 26691,18 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.