Провадження №: 4-с/755/1/26
У Х В А Л А

"02" березня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Мовчан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шамо 10», заінтересовані особи: головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Києва Валерія Дєдова-Осипенко, ОСОБА_1, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСББ «Шамо 10» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із скаргою, у якій просить суд:

1) визнати дії Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ ЦМУ МЮ Валерії Дєдова- Осипенко щодо винесення повідомлення від 25.08.2025 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання неправомірними, а вказане повідомлення від 05.11.2025 - недійсним;

2) зобов`язати Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ ЦМУ МЮ Валерію Дєдову-Осипенко відкрити виконавче провадження за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного Будинку «Шамо 10» від 19.06.2025.

Заявлені вимоги скаржник обґрунтовує тим, що 07.05.2025 Дніпровським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 755/12438/24. ОСББ «Шамо 10» звернулося до Дніпровського ВДВС м. Київ ЦМУ МЮ про відкриття виконавчого провадження, щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 суми витрат на правову допомогу на користь ОСББ «Шамо 10» у розмірі 4 000 грн. 25.11.2025 скаржник, отримав поштою Повідомлення від 05.11.2025 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. В обґрунтування повернення виконавчого документу, уповноважена особа посилалася на те, що відсутня адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи. Скаржник вважає, що повідомлення про повернення виконавчого листа є протиправним та таким, що порушує права стягувача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2025 справа передана в провадження судді Яровенко Н.О.

Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва №91 від 14.01.2026 відповідно до п.п.2.3.44, 2.3.46 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, здійснено повторний автоматичний розподіл вказаної судової справи між суддями.

26.01.2026 цивільна справа за скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шамо 10», заінтересовані особи: головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Києва Валерія Дєдова-Осипенко, ОСОБА_1, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, була передана в провадження судді Катющенко В.П., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2026.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2026 прийнято скаргу та призначено її до судового розгляду.

16.02.2026 від заявника надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому додатково вказав, що відомості та обставини викладені у скарзі підтримує та просить її задовольнити.

24.02.2026 від заінтересованої особи - головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Києва Валерії Дєдова-Осипенко, надійшли заперечення на скаргу, у яких остання просить суд відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі. В обґрунтування зазначає, що неодноразово у Відділі було зареєстровано виконавчий документ №755/12438/24 від 07.05.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Шамо 10» правничої допомоги у розмірі 4 000 грн., по якому було відмовлено у відкритті, в зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки, що відсутня дата народження боржника, винести постанову про відкриття виконавчого провадження не виявляється за можливе. Звертає увагу суду та те, що без наявності дати народження боржника АСВП не передбачено технічно вкладки «інші дії», окрім як відмова у відкритті виконавчого провадження. При цьому, стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження», яка зазначається в скарзі, не може бути застосована, оскільки дана стаття вживається виключно при повернені виконавчого документу стягувачу, а не при відмові у відкритті виконавчого провадження. Також в скарзі скаржник зазначає статтю 18 Закону України «Про виконавче провадження», але норма даної статті застосовується до виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні, в статусі «ВІДКРИТО».

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 4471 ЦПК України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За нормою частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що 18.06.2025 Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/12438/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шамо 10» правничої допомоги у розмірі 4 000 грн (а.с.9).

14.10.2025 голова правління ОСББ «Шамо-10» Маковець А.В. подав заяву до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Києва про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , суми витрат на правову допомогу на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шамо 10» у розмірі 4 000 грн, за виконавчим листом № 755/12438/24 виданим Дніпровським районним судом м. Києва (а.с.6-7).

05.11.2025 головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дєдовою-Осипенко В.Ю. розглянуто заяву щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/12438/24 виданого 18.06.2025 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Шамо 10» правничої допомоги у розмірі 4 000 грн. За результатами розгляду заяви винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с.8).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавчий документ у паперовій формі повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 2 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа (пункт 4 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень).

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Судом встановлено, що виконавчий документ, який пред`явлений до виконання не містить ані відомостей про дату народження боржника, ані його реєстраційного номеру облікової картки платника податків, що унеможливлює відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам Закону. При цьому, посилання скаржника на статтю 37 Закону України «Про виконавче провадження», у даному випадку, не підлягає застосуванню, оскільки дана стаття міститься в розділі, який має назву «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» та стосується вже відкритого виконавчого провадження.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, враховуючи доводи скарги та її вимоги, судом не встановлено порушень вимог ЗУ «Про виконавче провадження» в діях головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Валерії Дєдової-Осипенко.

За вказаних обставин, з урахуванням встановлених обставин, дослідивши та оцінивши усі надані до суду докази, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шамо 10», заінтересовані особи: головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Києва Валерія Дєдова-Осипенко, ОСОБА_1, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.2, 5, 12, 13, 18, 258-261, 353, 354, 447-452 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шамо 10» (, бул. І. Шамо, 10, м. Київ), заінтересовані особи: головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Києва Валерія Дєдова-Осипенко (вул. Георгія Тороповського, 39, м. Київ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 06.03.2026.

Суддя: