печерський районний суд міста києва
пр. № 2-6824/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р. Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Остапчук Т.В

секретар судового засідання - Погребняк В.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору поруки не дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору поруки не дійсним.

На адресу суду через систему «Електронний суд» 16.12.2025 представник відповідача подав заяву про закриття провадження у справі. Заяву мотивує тим, що 28.09.2011 року між АТ КБ "ПриватБанк" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №K4R1LOS00250 за умовами якого Банк надав кредит в сумі 40000,00 грн. на закупівлю обладнання. Також, 28.09.2011 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено договір поруки №K4R1LOS00250/DP, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 своїх обов`язків за кредитним договором №K4R1LOS00250, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 40 000,00 грн на закупівлю обладнання, а боржник зобов`язаний: повернути кредит в порядку та строки, визначені у кредитному договорі.

За загальним правилом критеріями належності справи до господарського судочинства є в сукупності суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. У постанові від 13.10.2020 у справі №640/22013/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, для розгляду спорів щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, а також щодо майна, яке є предметом такого забезпечення, якщо сторонами основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого засіданння, суд постановляє ухвалу закриття провадження у справі. Оскільки 28.09.2011 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №K4R1LOS00250/DP, предметом якого є надання поруки позивачем за виконання зобов`язань за кредитним договором укладеним Банком з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , то даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить відмовити у задоволені заяви про закриття провадження.

Представник відповідача подав до суду заяву, про розгляд клопотання про закриття провадження у їх відсутність.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття провадження в справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підлягає з`ясуванню чи належить справа до юрисдикції суду загальної юрисдикції згідно з ст. 19 ЦПК України. Відповідно, підставою для закриття провадження в справі згідно з вказаною нормою, є віднесення розгляду справи в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства ( ч.1 ст. 19 ЦПК України ).

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства); по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

відповідно до п. 1, п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства); по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

Судом встановлено, що 28.09.2011 року між АТ КБ "ПриватБанк" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №K4R1LOS00250 за умовами якого Банк надав кредит в сумі 40000,00 грн. на закупівлю обладнання, також, 28.09.2011 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено договір поруки №K4R1LOS00250/DP, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 своїх обов`язків за кредитним договором №K4R1LOS00250, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 40 000,00 грн на закупівлю обладнання, а боржник зобов`язаний: повернути кредит в порядку та строки, визначені у кредитному договорі.

Загальним правилом критеріями належності справи до господарського судочинства є в сукупності суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. У постанові від 13.10.2020 у справі №640/22013/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, для розгляду спорів щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, а також щодо майна, яке є предметом такого забезпечення, якщо сторонами основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого засіданння, суд постановляє ухвалу закриття провадження у справі. Оскільки 28.09.2011 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №K4R1LOS00250/DP, предметом якого є надання поруки позивачем за виконання зобов`язань за кредитним договором укладеним Банком з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , то даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 255, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору поруки не дійсним - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Т.В.Остапчук