ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2478/25 Номер провадження 22-ц/814/1619/26Головуючий у 1-й інстанції Герцов О. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Чумак О.В., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Литвинець Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс Груп" на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «АІА Фінанс Груп» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог зазначено, що ТОВ «АІА Фінанс Груп» та ОСОБА_1 уклали договір надання кредиту №1866783 від 15.03.2019. Даний договір укладено в електронному вигляді на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua,підписана електронним цифровим підписом позивача 14.02.2019 та Індивідуальної пропозиції (оферти) № 1866783 укладення договору про надання кредиту від 15.03.2019 р., які акцептовані відповідачем 15.03.2019, шляхом підписання електронним підписом відповідача Заявки на отримання кредиту № 1866783 від 15.03.2019 на обраних відповідачем умовах. Датою укладення договору є 15.03.2019. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника. Умови кредитування відповідача вказані в заявці і є наступними: строк кредиту - 20днів; сума кредиту-2550,00грн.; сума процентів - 430,00 грн.; до сплати всього - 2980,00 грн. Згідно п.2.6 договору датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту. Грошові кошти у розмірі 2550,00 грн. перераховані на рахунок відповідача 15.03.2019, про що свідчить платіжне доручення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 26304 від 15.03.2019. Згідно п. 2.10 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користуванням кредитом за кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування кредитом. Таким чином, термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за договором - до 04.04.2019.

Однак відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. Натомість відповідач скористався послугою, щодо продовження строку користування кредитом. Умови даної послуги встановлені Розділом IV Оферти «Угода про відтермінування повернення кредиту». Для зручності позичальника, в особистому кабінеті міститься калькулятор розрахунку комісії, який відтворює необхідну суму комісії за весь строк відтермінування, розраховану на підставі вказаних умов договору. Угода про відтермінування повернення кредиту вважається укладеною з моменту надходження на рахунок кредитора суми комісії за весь строк відтермінування. В період, з моменту отримання кредитором сплаченої позичальником комісії за весь строк відтермінування і до закінчення строку відтермінування, нарахування процентів за користування кредитом згідно п. 2.8 або п. 2.11 договору не здійснюється, неустойка не нараховується. Тож з урахуванням наведеного поточний термін повернення кредиту та процентів за кредитом до 18.06.2019. Станом на дату складання цієї позовної заяви, прострочення відповідача з повернення кредиту становить 2295 днів. Згідно п. 7.4 договору у випадку припинення дії, або закінчення строку дії договору. сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. Починаючи із початком повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, позивач нараховує відповідачу штрафні санкції згідно ст. 625 ЦК України до 23.02.2022 року (за 981 дні). Таким чином, станом на 29.09.2025 заборгованість відповідача становить 3796,88 грн., з яких сума кредиту (згідно Заявки) - 2550,00 грн.; проценти за період строкового користування кредитом (фіксовані, згідно Заявки)- 430,00 грн.; 3 % річних (згідно ст. 625 ЦКУ) - 576,60 грн.; інфляційні втрати (згідно ст. 625 ЦКУ) - 240,28 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 3796,88 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати за правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2025 року позовні вимоги ТзОВ «АІА Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» заборгованість за кредитним договором №1866783 від 15.03.2019 у розмірі 3796,88 грн.

Стягнуто з А.С., на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» понесені судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, а всього 6422,40 грн.

З вказаним рішенням суду не погодився Литвинець С.А., який діє в інтересах ТзОВ «АІА Фінанс Груп» та подали апеляційну скаргу, в якій прохає змінити рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2025 року в частині зменшення суми заявлених до стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Зокрема вказує, що судом першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин справи винесено неправильне рішення в частині зменшення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.

Крім того, зазначає, що у суду першої інстанції не було законних підстав для вирішення питання щодо зменшення заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу.

Акцентує увагу суду, що жодних клопотань зі сторони відповідача щодо зменшення суми витрат не надходило.

Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст.374ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючі позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову та критерію реальності адвокатських витрат дійшов до висновку про зменшення витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з пунктами 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з тим, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі КГС від 03.10.2019 р у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28.05.2021 р у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02.12.2020 р у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 р у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 р у справі № 753/1203/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, позивачем було заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн, на підтвердження чого надано договір про надання правничої (правової) допомоги №21-3 від 01.09.2021, укладений між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та адвокатом Литвинцем С. А., додаткову угоду №13 від 06.02.2025 до договору, копію акту №250929-1 від 29.09.2025 про надані послуги згідно договору №21-3 від 01.09.2021 на загальну суму 10000,00 грн., ордер на надання правничої допомоги серії АІ № 2012697 від 29.09.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №5353/10 від 24.07.2015, копію платіжної інструкції № 652 від 17.09.2025 про перерахування передплати за надання правничої (правової) допомоги згідно договору № 21-3 від 01.09.2021.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову та критерію реальності адвокатських витрат висновок щодо зменшення витрат на правничу допомогу є правильним. В іншій частині рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не переглядалось.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Литвинець Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс Груп" - залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 02 березня 2026 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ О.В. Чумак ____________________ О.І. Обідіна