Номер провадження 4-с/754/10/26
У Х В А Л А

Іменем України

10 березня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Саламон О.Б.

з участю секретаря Рябенка В.О.

представника скаржника Кайрод Т.Г.

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шолох Ганни Сергіївни, -

В С Т А Н О В И В:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 у відповідності до прохальної частини останній просить:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шолох Ганни Сергіївни у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, що полягає у нерозгляді поданої ОСОБА_1 заяви про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 ;

- зобов`язати державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шолох Г.С. розглянути заяву щодо перерахунку заборгованості по сплаті алміентів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

-зобов`язати державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шолох Г.С. провести перерахунок заборгованості по сплаті алміентів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого 30.06.2020 Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , 2009 року народження, та доньки ОСОБА_4 , 2010 року народження, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.10.2019 і до досягнення ОСОБА_3 18 - ти річчя, а в подальшому 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_5 . 02.12.2025 державному виконавцю було подано заяву про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, аргументуючи тим, що на особисту картку у АТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_3 з 24.05.2022 до 10.01.2024 батьком, ОСОБА_1 , було перераховано коштів на суму 56 253 грн. на на особисту карту у АТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_6 з 24.05.2022 до 09.01.2024 батьком, ОСОБА_1 , було перераховано коштів на суму 50 953 грн., що в загальному складає 107 206 грн. Станом на 10.12.2025 державний виконавець заяву не розглянула. Однак це не перша заява, аналогічна була подана 15.05.2025.

В судовому засіданні представник скаржника - адвокат Т.Кайрод заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Державний виконавець до суду не зявилася, проте була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Суд, вивчивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено наступні правовідносини.

ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого 30.06.2020 Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , 2009 року народження, та доньки ОСОБА_4 , 2010 року народження, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.10.2019 і до досягнення ОСОБА_3 18 - ти річчя, а в подіальшому 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представником заявника зазначено про те, що на особисту картку у АТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_3 з 24.05.2022 до 10.01.2024 батьком, ОСОБА_1 , було перераховано коштів на суму 56 253 грн. та на особисту карту у АТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_6 з 24.05.2022 до 09.01.2024 батьком, ОСОБА_1 , було перераховано коштів на суму 50 953 грн., що в загальному складає 107 206 грн.

02.12.2025 державному виконавцю було подано заяву про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, враховуючи добровільне перерахування боржником ОСОБА_1 коштів через АТ КБ "ПриватБанк" обом дітям на особисті карти, однак державний виконавець належним чином не реагує та заяву не розглянуто.

Згідно зі ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч.1ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст. 71 Закону «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У ч.3 ст.195 СК України зазначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Скаржник в обґрунтування вимог скарги зазначає про те, що ним в добровільному порядку направлялись кошти на утримання дітей, однак вказані зарахування не були зараховані державним виконавцем при складенні розрахунку заборгованості.

На підтвердження викладеного, скаржником надано до суду виписки по рахунку, відкриті в АТ КБ «ПриватБанк»,

При прийнятті рішення суд враховує, що у постановах від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-7500св20) та від 26 травня 2021 року у справі № 569/11466/20 (провадження № 61-1534св21) Верховний Суд зробив висновки, що виконавець повинен враховувати кошти, сплачені боржником на користь стягувача, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій. Встановленню підлягає наявність або відсутність інших правовідносин між подружжям, які могли б бути підставою для зарахування спірних сум, не в рахунок погашення заборгованості за аліментами, а в рахунок погашення інших зобов`язань.

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 199/2951/21 (провадження № 61-1769св23) встановлено, що між стягувачем та боржником немає інших грошових зобов`язань, окрім аліментних.

Суд звертає увагу на те, що закон чітко визначає: аліменти - це власність дитини і вони ммають використовуватися виключно на її потреби. Саме тому питання про можливість перерахування коштів безпосередньо на рахунок дітей, є таким важливим. Перерахування на карту дитини може стати одним із способів забезпечення прозорості використання аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Це положення є ключовим для розуміння можливості перерахування аліментів на карту дитини.

Цивільний кодекс України визначає обсяг дієздатності неповнолітніх осіб. Особи віком від 14 до 18 років мають право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами. До таких доходів належать і аліменти.

13 червня 2024 року Верховний Суд прийняв постанову рішення (№ 760/17498/22), яке підтвердило законність перерахування аліментів безпосередньо на рахунок дитини та чітко визначено, що добровільне перерахування аліментів на особистий рахунок неповнолітньої дитини є законним способом виконання аліментних зобовязань. Суд вказав, що такі платежі мають враховуватися при розрахунку заборгованості з аліментів.

Діти заявника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (на момент розгляду справи досяг 16 - ти річчя), та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (на момент розгляду справи досягла 15 - ти річчя).

Наведене вище свідчить про часткове добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів. Враховуючи, що боржник надав копії квитанцій про здійснення платежів на користь стягувача, у державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції під час визначення заборгованості зі сплати аліментів.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що боржник за період з 24.05.2022 до 10.01.2024 сплачував аліменти на утримання спільння сина ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_9 , а відтак є необхідність вказані платежі зарахувати державним виконавцем при обрахунку заборгованості.

За таких обставин, суд вважає, що сплачені ОСОБА_1 кошти мають бути зараховані державним виконавцем в якості проведених виплат по аліментам при здійсненні повторного розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим вважає правильним зобов`язати державного виконавця розглянути заяву та здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 з урахуванням сплачених сум у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Що стосується вимог скарги про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шолох Г.С. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, що полягає у нерозгляді поданої ОСОБА_1 заяви про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зазначити, що відсутні підстави для задоволення вимог скарги в цій частині, оскільки відсутні докази, які б свідчили про те, що скаржник надавав державному виконавцю всі копії платіжних документів, а державний виконавець не врахував зазначені платежі при обрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно зі ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості боржника без врахування платежів, що були переведені за період з 24.05.2022 до 10.01.2024, тому скарга в цій частині підлягає задоволенню, в іншій частині вимог скарга задоволенню не підлягає, оскільки наведені заявником обставини на їх обґрунтування не знайшли свого підтвердження.

Керуючись ст.ст. 255, 447-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шолох Ганни Сергіївни - задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шолох Ганни Сергіївни розглянути заяву та здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 з урахуванням сплачених сум у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

У задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 12.03.2026.

Суддя О.Б. Саламон