Справа 688/5055/25
№ 2/688/336/26
Рішення

Іменем України

(заочне)

24 лютого 2026 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Березюк О.Г.,

з участю секретаря судового засідання Антонюк І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні, в залі судових засідань у м. Шепетівці Хмельницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №00-9830590 від 25 червня 2024 року у розмірі 13783,18 грн, що складається з заборгованості по кредиту в розмірі 6612,50 грн, заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом в розмірі 7170,68 грн, а також просило стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Позов мотивований тим, що 25 червня 2024 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Макс Кредит» кредитний договір №00-9830590 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора - https://lehko.credit та ознайомився з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику. Після цього добровільно без примусу чи тиску відповідачка заявив про бажання отримання коштів, зареєструвалася на сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту кредитодавця, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що після отримання позичальником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту, позичальнику для ознайомлення надається паспорт споживчого кредиту. Позичальник ознайомлюється із запропонованими в паспорті споживчого кредиту умовами кредитування та у разі згоди із ними, підписує його шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після підписання паспорту споживчого кредиту, кредитодавець формує та надає позичальнику для ознайомлення оферту щодо укладання Договору.

Після отримання позичальником оферти, позичальнику надсилається одноразовий ідентифікатор. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 22424 відправлено 25 червня 2024 року 11:47:36 на номер телефону НОМЕР_1 відповідача, який введений ним 25 червня 2024 року 11:47:51.

Введення Позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.6 договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 15% від суми кредиту, що складає 862,50 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю у останній день повного погашення кредиту.

Відповідно до умов договору №00-9830590 від 25 червня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» перерахувало грошові кошти 5750 грн на банківську карту відповідача, номер якої відповідач зазначив у анкеті. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору.

20 січня 2025 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали Договір факторингу №20012025-МК/Ейс, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9830590 від 25 червня 2024 року.

За вказаним договором факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги за зобов`язанням №00-9830590 ОСОБА_1 по вищевказаному договору.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за довіреністю Поляков О.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому порядку, в позовній заяві просив про проведення розгляду справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

17 жовтня 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом.

26 листопада 2025 року суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача.

27 листопада 2025 року суд відкрив спрощене провадження, призначив справу до судового розгляду на 24 грудня 2025 року, яке було відкладено через неявку відповідача на 16 січня 2026 року та 13 лютого 2026 року.

13 лютого 2026 року сторони в судове засідання не з`явилися. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа та перейшов до стадії постановлення судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин

Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Суд встановив що 25 червня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №00-9830590 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора - https://lehko.credit та ознайомився з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику.

Після цього добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, зареєструвалася на сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту кредитодавця, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що після отримання позичальником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту, позичальнику для ознайомлення надається паспорт споживчого кредиту. Позичальник ознайомлюється із запропонованими в паспорті споживчого кредиту умовами кредитування та у разі згоди із ними, підписує його шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після підписання паспорту споживчого кредиту, кредитодавець формує та надає позичальнику для ознайомлення оферту щодо укладання Договору.

Після отримання позичальником оферти, позичальнику надісланий одноразовий ідентифікатор. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 22424 відправлено 25 червня 2024 року 11:47:36 на номер телефону НОМЕР_1 відповідача, який введений ним 25 червня 2024 року 11:47:51.

Введення Позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.п. 1.1-1.5 договору ТОВ «Макс Кредит» надає позичальникові кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на суму 5750 грн на умовах строковості, зворотності, платності, кредитна лінія надається строком на 360 календарних днів. Дата повернення кредиту 20 червня 2025 року. Процентна ставка фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,45% в день.

Відповідно до п. 1.6 договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, що складає: 862,50 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити у останній день повного погашення кредиту.

Пунктом 2.8 договору передбачено, що кредитодавець зобов`язаний надати кредит 25 червня 2024 року, сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 5750 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 .

Згідно інформаційної довідки №172/02 від 06 лютого 2025 року ТОВ «Платежі онлайн» ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 5750 грн 25 червня 2024 року, номер транзакції 41930-52840-91844.

20 січня 2025 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали Договір факторингу №20012025-МК/Ейс згідно умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9830590 від 25 червня 2024 року.

Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги за зобов`язанням ОСОБА_1 по вищевказаному договору.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №00-9830590 від 25 червня 2024 року станом на день подання позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 13783,18 грн, з яких: заборгованість по кредиту - 6612,50 грн; заборгованість за нарахованими відсотками 7170,68 грн.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору №00-9830590 від 25 червня 2024 року з паспортом споживчого кредиту; копією договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року; копією інформаційної довідки №172/02 від 06 лютого 2025 року; копією довідки про ідентифікацію, іншими доказами у справі.

Застосовані норми права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що сторони уклали кредитний договір, який відповідач підписав електронним підписом (одноразовим ідентифікатором), що був надісланий на номер телефону, вказаний відповідачем, який одночасно є її фінансовим номером телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою, емітованою АТ «А-Банк», на яку відповідач просив перерахувати кошти, уклавши кредитний договір з первісним кредитором. Кредитні кошти зараховані на кредитну картку відповідача, який своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів не виконав. Позивач набув права вимоги до відповідача, уклавши договір факторингу із первісним кредитором, а тому є належним позивачем.

Розрахунок заборгованості відповідачкою не оспорювався, доказів погашення кредитної заборгованості первісному боржнику та позивачу відповідач суду не надав.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №00-9830590 від 25 червня 2024 року у розмірі 13783,18 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 6612,50 грн; прострочена заборгованість за несплаченими процентами 7170,68 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Доказами в цивільному у судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Такого висновку дійшла ВП ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 7000 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, додаткову угоду №0 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року.

Суд встановив, що 20 серпня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та адвокатським бюро «Соломко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01.

Згідно акта прийому-передачі наданих послуг до договору №20/08/25-01 про надання правової допомоги від 20 серпня 2025 року, складеного 01 жовтня 2025 року та підписаного сторонами, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» прийняло послуги, надані адвокатським бюро «Соломко та партнери», в т.ч. вивчення матеріалів справи, вартість якої становить 1000 грн; складання позовної заяви про стягнення заборгованості, вартість якої становить 5000 грн; підготовка адвокатського запиту 500 грн; підготовка клопотання про витребування доказів 500 грн.

При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Розгляд справи проведено без участі сторін.

Як видно із акта приймання передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги послуги, які надавалися адвокатом складаються з складання та підготовки позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовка адвокатського запиту та клопотання про витребування доказів.

Вивчення матеріалів справи, підготовка адвокатського запиту та клопотання про витребування доказів на суму 2000 грн охоплюється послугою складення позовної заяви, тому не може вважатися фактично понесеною як окремий вид роботи, виконаної адвокатом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 3000 грн, які слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265, 282-284 ЦПК України, ст.ст. 207, 512-516, 526, 530, 610, 611, 626, 628, 629, 634, 638, 1048,1054 Цивільного кодексу України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором №00-9830590 від 25 червня 2024 року в розмірі 13783 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят три) гривні 18 копійок з яких заборгованість за тілом кредиту 6612,50 грн; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 7170,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 17 жовтня 2001 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: