ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1307/26
провадження № 2/753/5211/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2026 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Сирбул О. Ф. розглянувши питання про відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Поліщук Світлани Володимирівни, про визнання права власності нерухоме майно, що перебуває на тимчасово окупованій території,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Поліщук Світлани Володимирівни, про визнання права власності нерухоме майно, що перебуває на тимчасово окупованій території.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд судді Сирбул О. Ф.

Зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Дарницьким районним судом міста Києва та підлягає направленню за підсудністю з таких підстав.

Позивач в своїй позовні заяві, обґрунтовуючи звернення до Дарницького районного суду міста Києва вимогами ст. 27 ЦПК України, ч. 3 ст. 5 та ч. 5 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, оскільки він, як внутрішньо-переміщена особа (ВПО) проживає у Дарницькому районі міста Києва, а спірна квартира знаходиться на території міста Донецьк Донецької області, що є тимчасово окупованою територією.

Разом із тим, суд не погоджується з наведеною позицією позивача, оскільки у даному випадку підлягають застосуванню правила виключної підсудності, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України.

Із позовної заяви вбачається, що предметом спору є права та обов`язки, пов`язані з нерухомим майном, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, спір безпосередньо стосується нерухомого майна.

Статтею 30 ЦПК України визначено перелік позовів, які розглядаються за правилами виключної підсудності.

Так, за змістом частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" (абзац перший пункту 41, пункт 42), перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правил виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Посилання позивачки на норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не спростовують правил виключної підсудності, оскільки зазначений Закон не змінює та не скасовує спеціальних процесуальних норм ЦПК України щодо визначення підсудності спорів, що виникають з приводу нерухомого майна.

Оскільки нерухоме майно розташоване у м. Донецьк Донецької області, дана справа належала до територіальної юрисдикції (підсудності) Київського районного суду міста Донецька.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ розпорядженням від 02.09.2014 № 27/0/38-14 змінив територіальну підсудність судових справ Київського районного суду міста Донецька на Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Таким чином, при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі судом встановлено, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, а саме Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області і тому вказану справу слід направити за підсудністю до вказаного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, дана справа не підсудна Дарницькому районному суду міста Києва, а тому наявні підстави для передачі даної справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, за місцезнаходженням нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 32, 187, 258, 260 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Поліщук Світлани Володимирівни, про визнання права власності нерухоме майно, що перебуває на тимчасово окупованій території - передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (51400, Дніпропетровська обл., місто Павлоград, вул. Дніпровська, будинок 135).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом першим частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: