справа № 361/4987/22
провадження № 2-др/361/3/26
УХВАЛА

Іменем України

(додаткова)

04 березня 2026 року м. Бровари

Броварський міжрайонний суд Київської області в складі:

Головуючої судді Ведмідь Н.В.

за участі секретаря судового засідання Чуняк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника скаржника ОСОБА_1 адвокат Герасимовська Н.М про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мурашко Ольги Володимирівни, заінтересовані особи ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Броварського міжрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мурашко Ольги Володимирівни, заінтересовані особи ОСОБА_2 .

Ухвалою Броварського міжрайонного суду Київської області від 28 січня 2026 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мурашко Ольги Володимирівни щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою старшого державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мурашко Ольгою Володимирівною від 04.06.2025 у межах виконавчого провадження №70592592; зобов`язано старшого державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мурашко Ольгу Володимирівну усунути порушення (поновити порушені права боржника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), шляхом прийняття постанови про зняття арешту накладеного постановою старшого державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мурашко Ольгою Володимирівною від 04.06.2025 у межах виконавчого провадження № 70592592.

03.02.2026 року до Броварського міжрайонного суду Київської області представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Герасимовська Н.М. через підсистему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення, яким просила стягнути з виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (старший державний виконавець Мурашко Ольга Володимирівна) на користь скаржника (боржника) ОСОБА_1 понесені останнім витрати на правову допомогу у розмірі 14000,00 грн.

Обґрунтовуючи заяву адвокат Герасимовська Н.М. вказала, що при розгляді скарги заявником було понесено витрати на професійну правничу допомогу. Так, 06.06.2025 року між скаржником ОСОБА_1 та адвокатом Герасимовською Наталею Миколаївною було укладено договір про надання правової допомоги № 27.10/25. Пунктом 3.2 зазначеного договору передбачено, що оплата здійснюється з наступного розрахунку: складання та направлення від імені та в інтересах клієнта скарги до суду на бездіяльність державного виконавця 9000,00 грн; складання та направлення від імені та в інтересах клієнта заяви про розгляд справи без участі позивача 5000,00 грн. На виконання положень договору про надання правової допомоги нею, як адвокатом, складено та направлено від імені та в інтересах клієнта скаргу до суду на бездіяльність державного виконавця та заяву про розгляд справи без участі позивача. Також на підтвердження понесених витрат вона надає акт приймання-передачі від 02.02.2026 року до договору про надання правової допомоги № 27.10/25 від 27.10.2025 року та квитанції про оплату гонорару від 27.10.2025 року на суму 9000,00 грн. та від 09.01.2026 року на суму 5000,00 грн. Всього скаржником у даній справі було понесено 14000,00 грн. витрат на правову допомогу, а тому він має всі законні підстави для стягнення з виконавця витрат на правничу допомогу.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.02.2026 року матеріали заяви було передано для розгляду судді Ведмідь Н.В.

26.02.2026 через підсистему «Електронний суд» від державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мурашко Ольги Володимирівни до суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення понесених судових витрат, відповідно яких просила відмовити у задоволені заяви.

Обґрунтовуючи заперечення на заяву, державний виконавець просить врахувати складність справи, час та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Додатково пояснила, що долучений адвокатом акт приймання-передачі до договору № 27.10/25 від 27.10.2025 не підписаний сторонами, а тому відсутня можливості оцінити обсяг фактично наданої правничої допомоги, являється неналежним доказом. Також розмір гонорару за відправлення заяви про розгляд справи без участі позивача в розмірі 5000,00 явно суперечить принципам справедливості та розумності. У матеріалах справи відсутній договір документ сформований в системі «Електронний суд» 26.02.2026 про надання правничої допомоги №27.10/25 від 27.10.2025, внаслідок чого відсутня інформація щодо погодженої сторонами вартості години роботи адвоката (або фіксованої суми гонорару) та враховуючи відсутність підписаного акту відсутня можливість встановити обсяг фактично наданих послуг, перевірити їх відповідність умовам договору та оцінити розумність витраченого адвокатом часу на виконання конкретних дій.

Державний виконавець вважає суперечливими та сумнівними докази оплати, а саме квитанції №7 від 09.01.2026 та платіжної інструкції № 2.373904915.1 від 27.10.2025, оскільки документи свідчать про перерахування коштів на два різні рахунки у різних банківських установах та оскільки в матеріалах справи відсутній договір про надання правничої допомоги №27.10/25, у якому мали бути визначені реквізити та вартість послуг то неможливо встановити належність цих платежів до виконання зобов`язань саме за вказаним Договором. Коментар до вказаної квитанції та платіжної інструкції не може бути належним підтвердженням цільового призначення платежу та фактичного понесення витрат саме у межах даної судової справи скаржником. Неузгодженість реквізитів у поєднанні з відсутністю підписаного акта виконаних робіт свідчить про штучне створення доказів витрат на правничу допомогу з метою надмірного збагачення та отримання додаткового доходу за рахунок державних органів, що суперечить принципам справедливості та розумності судового процесу.

02.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Герасимовської Н.М. надійшли пояснення на заперечення, згідно яких адвокат просила відхилити заперечення державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мурашко Ольги Володимирівни та винести по справі додаткове рішення, яким стягнути з виконавця на користь скаржника понесені останнім витрати на правову допомогу, оскільки вважає що є всі підстави підтверджені доказами для стягнення з виконавця витрат на правничу допомогу.

04.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від державного виконавця Мурашко О.В. до суду надійшли додаткові пояснення на відповідь на заперечення, відповідно яких просила відмовити у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення. Вважає, що докази додані представником адвокатом Герасимовською Н.М. до відповіді на заперечення не можуть бути прийняті та враховані судом, оскільки вони подані з порушенням встановленого законом процесуального строку. Пунктом. 1.2 договору № 08.01/26 про надання правової допомоги, який адвокат долучила до пояснення на заперечення, передбачено, що адвокат Герасимовська Н.М. зобов`язується надати ОСОБА_1 допомогу щодо складення і направлення від імені та в інтересах клієнта позовну заяву до суду про визначення способу участі батька у виховання дитини та спілкування з дитиною, однак предметом спору в межах даної справи є дії та бездіяльність державного виконавця, а тому договір про надання правової допомоги взагалі не стосується предмету розгляду даної справи. Зазначила, що акт приймання передачі складений до іншого договору №27.10/25 та не відноситься до договору №08.01/26, який був поданий адвокатом до відповіді на заперечення, внаслідок чого не може вважатися допустимим та належним доказом. Відсутня можливість посилатись на технічну описку, оскільки перелік наданих послуг зазначених в акті взагалі не відповідають п. 1.2 договору №08.01/26. Підпис клієнта в акті №27.10/25 від 27.10.2025 суттєво відрізняється від підпису тієї ж особи у договорі №08.01.2026, що є підставою стверджувати про неправдивість підпису на одному з документів та як наслідок фальсифікацію доказової бази, внаслідок чого даний доказ не може бути підтвердженням понесених судових витрат скаржником. На сторінці 3 договору №08.01/26 зазначені реквізити АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», умовами даного договору не передбачена оплата за надання правової допомоги адвокатом Герасимовською Н.М. на інший рахунок, який закріплений за ФОП ОСОБА_3 , однак договір укладався між адвокатом і клієнтом, а не між фізичною особою-підприємцем і клієнтом, внаслідок чого відсутні підстави вважати платіжну інструкцію № 2.373904915.1 (АТ КБ «ПриватБанк») належним доказом понесених витрат скаржником в межах даної справи. Також із квитанції №7 від 09.01.2026 та платіжної інструкції № 2.373904915.1 від 27.10.2025 вбачається оплата за договором 27.10/25 від 27.10.2025, тобто дані кошти були сплачені за надання послуг в межах іншого договору, внаслідок чого квитанція та платіжна інструкція не може слугувати належним та допустимим доказом.

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Герасимовська Н.М у судове засідання не з`явилась, причини неявки суд не повідомила.

Державний виконавець Мурашко О.В. у судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, в якому заперечила щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та просила відмовити у її задоволенні.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Броварського міжрайонного суду Київської області від 28 січня 2026 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимог скарги, заявник має право на відшкодування за рахунок ВДВС витрат, пов`язаних з її розглядом, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Схожі висновки викладені у пункті 115 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2021 у справі № 755/12052/19.

Згідно норм ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша та друга статті 133 ЦПК України).

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст.141 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах: від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19, від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18, від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19, від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18. Указана судова практика є незмінною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У своїй постанові Верховний суд від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, зауважив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із надання правової допомоги, оформленні у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, чеки, посвідчення про відрядження). Зазначенні витрати мають бути документально підтвердженні та доведенні. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З урахуванням наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

У рішенні у справі «Hirvisaari v. Finland», Європейський суд з прав людини відзначив, що «…Незважаючи на те, що §1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди мотивувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент…».

З матеріалів справи вбачається, що інтереси скаржника ОСОБА_1 в суді представляла адвокат Герасимовська Н.М. на підставі ордеру на надання правничої допомоги Серії АА № 1638891 від 28.10.2025 року. (а.с. 17)

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Герасимовською Н.М. надано до суду: договір про надання правової допомоги № 08.01/26 від 08.01.2026; акт приймання передачі до Договору №27.10/25 від 27.10.2025; квитанція № на суму 5000,00 грн. з призначенням платежу по договору №27.10/25 від 27.10.2025, платіжна інструкція № 2.373904915.1. на суму 9000,00 грн з призначенням платежу по договору №27.10/25 від 27.10.2025. (а.с.68, 69, 70, 98-100, 101)

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правової допомоги № 08.01/26 від 08.01.2026 встановлено, що адвокат зобов`язується надати правову допомогу клієнту щодо визначення способу участі батька у виховання дитини та спілкування з дитиною, а клієнт зобов`язується оплатити адвокату гонорар вартість такої правової допомоги та витрати адвоката, що необхідні для виконання умов договору.

Згідно з пунктом 1.2 вказаного договору адвокат надає клієнту наступну правову допомогу: скласти і направити від імені та в інтересах клієнта позовну заяву до суду визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкування з дитиною; брати участь в інтересах клієнта у судових засіданнях в режимі відеоконференції; в процесі розгляду справи здійснювати підготовку та подання до суду зокрема, але не виключно наступні процесуальні документи: заяви, клопотання та інші необхідні для захисту прав та законних інтересів клієнта процесуальні документи, що сприятимуть позитивному вирішенню справи; отримати рішення суду за результатами розгляду справи.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору клієнт зобов`язується сплатити гонорар на рахунок адвоката, вказаний у цьому договорі. Гонорар адвоката клієнту погоджується сторонами у наступному розмірі: скласти і направити від імені та в інтересах клієнта позовну заяву до суду визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкування з дитиною 8000,00 грн; приймати участь в інтересах клієнта у судових засіданнях в режимі відеоконференції 5000,00 грн. за участь в одному судовому засіданні; підготовка заяв, клопотань та інших необхідних для захисту прав та законних інтересів клієнта процесуальних документів - від 2000,00 грн.; отримання рішення суду за результатами розгляду справи 1000,00 грн.

Отже зі змісту поданого до суду договору про надання правової допомоги № 08.01/26 від 08.01.2026 вбачається, що предметом правничої допомоги є представництво інтересів клієнта у справі щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною.

Разом з тим у межах даного судового провадження судом розглядалась скарга на дії державного виконавця.

Таким чином, предмет правничої допомоги, визначений у зазначеному договорі, не пов`язаний із розглядом цієї справи, що виключає можливість встановлення того, що заявлені до відшкодування витрати понесені саме у зв`язку з розглядом цієї скарги.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. (пункт 134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Зі змісту акту приймання передачі від 02.02.2026 судом встановлено, що він складений до договору №27.10/25 від 27.10.2025 року, в якому сторони погодили про надання правової допомоги, яка складається зі складення та направлення до суду скарги на бездіяльність державного виконавця в розмірі 9000,00 грн., складення та направлення до суду заяви про розгляд справи без участі позивача в розмірі 5000,00 грн.

Слід зазначити, що акт приймання-передачі виконаних робіт містить посилання на договір №27.10/25 від 27.10.2025, який до матеріалів справи заявником не подано. Натомість до матеріалів справи долучено інший договір про надання правової допомоги № 08.01/26 від 08.01.2026, предмет якого не пов`язаний із розглядом даної справи.

Крім того, у договорі про надання правової допомоги № 08.01/26 від 08.01.2026 та акті приймання-передачі від 02.02.2026 до договору №27.10/25 від 27.10.2025 сторони погодили різний фіксований розмір гонорару адвоката, що свідчить про відсутність узгодженості документів між собою та унеможливлює визначення фактичного розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до квитанції № від 09.01.2026 на суму 5000,00 грн та платіжної інструкції № 2.373904915.1 від 27.10.2025 на суму 9000,00 грн судом встановлено, що платник ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_3 кошти із зазначенням призначення платежу - «по договору №27.10/25 від 27.10.2025».

Разом з тим, як вже встановлено судом, договір №27.10/25 від 27.10.2025, на який міститься посилання у платіжних документах, до матеріалів справи заявником не подано.

У зв`язку з відсутністю у матеріалах справи зазначеного договору суд позбавлений можливості встановити правову природу такого договору, його предмет та обсяг зобов`язань сторін, а також з`ясувати, чи стосується відповідна оплата надання правничої допомоги саме у зв`язку з розглядом даної скарги та чи сплачені ці кошти клієнтом як гонорар адвокату за надання правничої допомоги у межах розгляду цієї справи.

За таких обставин подані заявником документи містять істотні невідповідності щодо підстав надання правничої допомоги, її предмета та розміру оплати, а також не підтверджують належними та допустимими доказами фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу саме у зв`язку з розглядом даної справи.

Суд також враховує, що скаржник просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу безпосередньо з державного виконавця.

Разом з тим державний виконавець під час здійснення своїх повноважень діє від імені відповідного органу державної виконавчої служби та не є самостійним суб`єктом, на якого можуть покладатися судові витрати.

У разі їх відшкодування такі витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідного органу державної виконавчої служби як суб`єкта владних повноважень, у структурі якого працює державний виконавець, а не безпосередньо з державного виконавця як фізичної особи.

Таким чином, вимога заявника про стягнення витрат на професійну правничу допомогу безпосередньо з державного виконавця не відповідає визначеному законом порядку їх відшкодування.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу саме у межах розгляду даної справи, наявність істотних суперечностей у поданих документах щодо підстав надання правничої допомоги та її оплати, а також те, що заявником заявлено вимогу про їх стягнення безпосередньо з державного виконавця, який не є самостійним суб`єктом відповідальності за судові витрати, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 354, 355, 452 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволені заяви представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Герасимовської Н.М про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мурашко Ольги Володимирівни, заінтересовані особи ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.В. Ведмідь