КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/9666/25-ц Головуючий у 1 інстанції: Соколов О.М.
Провадження № 22-ц/824/5868/2026 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Тіткова І.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Штронди Антона Михайловича, який діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року, ухвалене в м. Києві в складі судді Соколова О.М., в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНІЛОН», про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» (далі - ТОВ «ФК «Фінілон»), про стягнення коштів. Зазначив, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року у справі № 757/45792/20-ц було частково задоволено його позов. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на його користь 54 973,79 доларів США вкладу за договором № SAMDN4593; 4018,97 доларів США вкладу за договором № SAMDN591; 6831,27 грн. вкладу за договором № SAMDNP7029; 498643,97 грн. вкладу за договором № SAMDNWFD900. Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року залишено без змін.13 лютого 2025 року присуджені кошти буди зараховані на його рахунки і ця дата є датою виконання банком зобов`язання з повернення вкладу.

ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» 4897,94 доларів США трьох процентів річних за порушення виконання грошового зобов`язання за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDN4593; 358,07 доларів США трьох процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов`язання за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDN591; 608,63 грн. трьох процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов`язання за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDNP7029; 3178,59 грн. інфляційних втрат за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDNP7029; 44427,12 грн. трьох процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов`язання за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDNWFD900; 232 019,04 грн. інфляційних втрат за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDNWFD900.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 4897,94 доларів США трьох процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦКУкраїни за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання, за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDN4593.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 358, 07 доларів США трьох процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦКУкраїни за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDN591.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 608,63 грн. трьох процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDNP7029.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 178,59 грн. інфляційних втрат за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDNP7029.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 44 427,12 грн. трьох процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDNWFD900.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 232 019,04 грн. інфляційних втрат за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDNWFD900.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4994,09 грн.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановленням обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що 17 листопада 2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ФК «Фінілон» було укладено договір про переведення боргу з подальшим укладенням 18 листопада 2014 року додаткової угоди до цього договору, на підставі якого було змінено боржника за договорами банківського вкладу з АТ КБ «Приватбанк» на ТОВ «ФК «Фінілон», в тому числі і тих договорах, що укладені з позивачем. Пунктом 1.1.7.58 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції від 01 червня 2014 року), які розміщені на офіційному сайті Банку https://privatbank.ua, передбачено, що у зв`язку з анексією АР Крим та припиненням діяльності банку на цій території, клієнт зобов`язується з`явитися в структурний підрозділ банку, розташований на материковій частині України, для здійснення банком дій щодо уточнення інформації, ідентифікації та вивчення клієнта та надати в банк від Агентства по страхуванню вкладів, розташованому в м. Москва РФ, довідку про відсутність виплат грошових коштів клієнту. Клієнт зобов`язаний вчинити дії, передбачені в цьому пункті, в термін до 31 грудня 2014 року. Пунктом 1.1.7.59 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання клієнтом обов`язків, передбачених п.1.1.7.58 цих Умов, подальша взаємодія за договором клієнта з банком може бути змінена шляхом повідомлення, в тому числі на сайті банку у відповідному розділі Умов та Правил. При необхідності отримання банком згоди від клієнта на здійснення таких дій, сторони керуються вимогами ст. 205 ЦК України. На підставі вищевикладених пунктів Умов та правил надання банківських послуг на офіційному сайті банку 30 січня 2015 року банком було розміщене повідомлення, що у зв`язку з анексією АР Крим і зупиненням діяльності банка на цій території в розділ «1.1.7. Додаткові положення» Умов та правил надання банківських послуг внесені зміни про порядок взаємодії за договорами клієнта з банком. У разі невиконання клієнтом обов`язків, передбачених п.1.1.7.59 цих Умов та Правил, подальша взаємодія по договору клієнта з банком буде здійснюватись з ТОВ «ФК «Фінілон». У разі незгоди клієнта з переводом боргу, свої письмові заперечення клієнт направляє банку в строк до 15 лютого 2015 року. Ненадання клієнтом заперечень у вказаний у цьому пункті строк, підтверджує здійснення банком переводу боргу по договорам клієнта на ТОВ «ФК «Фінілон» зі згоди клієнта. Від ОСОБА_1 будь-яких письмових заперечень відносно переведення банком боргу за укладеним із ним договорами на ТОВ «ФК «Фінілон» на адресу банку не надходило, а відтак, вважається, що переведення боргу банком було здійснено зі згоди позивача. Апелянт зазначає, що належним відповідачем у даній цивільний справі має бути ТОВ «ФК «Фінілон», а не АТ КБ «Приватбанк». Звертає увагу на те, що договір банківського вкладу № SAMDN4593 був розірваний не підставі рішення суду від 03 квітня 2024 року. У суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення трьох процентів річних і інфляційної складової відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 25 лютого 2022 року по 03 квітня 2024 року.

В судове засідання представники АТ КБ «Приватбанк», ТОВ «ФК «Фінілон» не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник позивача Борунова Б.Г. просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 був клієнтом АТ КБ «Приватбанк», між ним та АТ КБ «Приватбанк» були укладенідепозитні договори.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року у справі № 757/45792/20-ц був частково задоволений позов ОСОБА_1 . Розірвано депозитний договір № SAMDN4593 та стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу за договором № SAMDN45935 в сумі 4 973,79 доларів США. Стягнуто суму вкладу за договором № SAMDN591 у розмірі 4018,97 доларів США. Стягнуто суму вкладу за договором № SAMDNP7029 у розмірі 6831,27 грн. Стягнуто суму вкладу за договором № SAMDNWFD900 у розмірі 498 643,97 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року залишено без змін.

13 лютого 2025 року присуджені вказаним рішенням суду кошти буди зараховані на рахунки ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 30 липня 2025 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційної складової боргу на підставі ст. 625 ЦК України. Стягнув з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 4897,94 доларів США трьох процентів річних за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання, за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDN4593; 358,07 доларів США трьох процентів річних за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDN591; 608,63 грн. трьох процентів річних за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDNP7029; 3 178,59 грн. інфляційних втрат за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDNP7029; 44 427,12 грн. трьох процентів річних за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDNWFD900; та 232 019,04 грн. інфляційних втрат за період з 25 лютого 2022 року по 12 лютого 2025 року за договором № SAMDNWFD900.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Як встановлено судом, між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» були укладені депозитні договори № SAMDN4593, № SAMDN591, № SAMDNP7029, та № SAMDNWFD900, на підставі яких у АТ КБ «Приватбанк» виникли перед ОСОБА_1 грошові зобов`язання. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року у справі № 757/45792/20-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року, з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 було стягнуто суму вкладу за договором № SAMDN45935 в сумі 4 973,79 доларів США. Стягнуто суму вкладу за договором № SAMDN591 у розмірі 4018,97 доларів США. Стягнуто суму вкладу за договором № SAMDNP7029 у розмірі 6831,27 грн. Стягнуто суму вкладу за договором № SAMDNWFD900 у розмірі 498 643,97 грн.

Зобов`язання щодо сплати коштів за вказаними договорами було виконані АТ КБ «Приватбанк» лише 13 лютого 2025 року. Суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку, що АТ КБ «Приватбанк» допустило прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому у ОСОБА_1 виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта, що АТ КБ «Приватбанк» відступило свої зобов`язання за вказаними договорами новому боржнику ТОВ «ФК «Фінілон» на підставі укладеного із останнім договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року.

Відповідно до положень ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Оскільки АТ КБ «Приватбанк» не надало належних та допустимих доказів згоди позивача на переведення боргу АТ КБ «Приватбанк» на ТОВ «ФК «Фінілон», саме АТ КБ «Приватбанк» є боржником за договорами банківського вкладу та належним відповідачем у даній справі. Укладений між АТ КБ «Приватбанк`та ТОВ «ФК «Фінілон» договір про переведення боргу від 17 листопада 2014 року шляхом використання принципу мовчазної згоди вкладників банку не створює правових наслідків для позивача.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19,від 20 жовтня 2021 року у справі № 201/8704/19, від 17 листопада 2021 року у справі № 755/17323/19, від 12 липня 2023 року у справі № 757/15311/20, від 24 травня 2023 року у справі № 757/53371/20-ц, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 199/3152/20.

Крім того, вказані доводи були предметом оцінки судів під час вирішення справи 757/45792/20-ц за позовом ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» коштів за вказаними договорами.

Колегія суддів відхиляє доводи представника АТ КБ «Приватбанк» про безпідставність стягнення трьох процентів річних та інфляційної складової за прострочення виконання зобов`язань за договором № SAMDN4593 за період з 25 лютого 2022 року по 03 квітня 2024 року. Свої доводи представник АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовував тим, що договір банківського вкладу № SAMDN4593 був розірваний на підставі рішення суду лише 03 квітня 2024 року. Розірвання вказаного договору за рішенням суду від 03 квітня 2024 року не виключає можливість стягнення сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України за період до 03 квітня 2024 року. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення коштів за договорами № SAMDN4593, № SAMDN591, № SAMDNP7029, та № SAMDNWFD900 ще в жовтні 2020 року, а тому зобов`язання щодо повернення коштів виникли у відповідача принаймні з жовтня 2020 року.

Колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Штронди Антона Михайловича, який діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.