УХВАЛА

05 березня 2026 року місто Київ

Справа № 373/2204/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8035/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Желепи О.В., суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук Ірини Миколаївни на додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2024 року (у складі судді Реви О.І.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за авторським договором

ВСТАНОВИВ

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області додатковим рішенням від 11 червня 2024 року стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25 000 грн судових витрат.

Не погодившись із таким рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук І.М. 10 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Київський апеляційний суд ухвалою від 12 лютого 2026 року витребував з Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області матеріали цивільної справи № 373/2204/23.

На запит суду матеріали справи надійшли 03 березня 2026 року та передані судді-доповідачу 04 березня 2026 року.

В апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що пропуск строку був спричинений не його власною бездіяльністю, а неналежним виконанням професійних обов`язків його представником.

Зокрема, зазначає, що не є фахівцем у галузі права, тому після виявлення порушення своїх прав уклав 26 липня 2023 року договір про надання правничої допомоги з Адвокатським бюро «Приходько та партнери», в межах якого його інтереси у справі представляла адвокат Ан Ірина Миколаївна. Скаржник добросовісно виконував умови договору, зокрема оплачував виставлені рахунки, надавав необхідні документи та діяв відповідно до рекомендацій адвоката. Після ухвалення рішення суду першої інстанції адвокат повідомила його про намір подати апеляційну скаргу та виставила рахунок за підготовку апеляції, який він 26 червня 2024 року оплатив у розмірі 20 000 грн. Стверджує, що повністю покладався на професійні дії адвоката і був переконаний, що апеляційна скарга буде подана належним чином і у встановлені законом строки. Лише згодом, ознайомившись з ухвалами апеляційного суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті «Судова влада», дізнався про процесуальні порушення, допущені представником під час апеляційного оскарження. Надалі звернувся зі скаргою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області щодо дій адвоката Ан І.М. За результатами розгляду цієї скарги рішенням КДКА від 23 січня 2026 року було встановлено, що адвокат проявила недбалість при веденні справи № 373/2204/23 та її притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи вважає, що у відкритті провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних прав та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

З матеріалів справи вбачається, та це визнається скаржником, що він був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, зокрема про ухвалене додаткове рішення від 11 червня 2024 року.

У рішенні від 16 лютого 2017 року в справі «Каракуця проти України» ЄСПЛ зазначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (параграф 53).

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (параграф 41).

Відповідно до матеріалів справи повне додаткове рішення складене 11 червня 2024 року. Водночас указана апеляційна скарга подана 10 лютого 2026 року, тобто більше ніж через рік із дня складення повного додаткового рішення.

Колегія суддів зазначає, що наведені скаржником обставини, пов`язані з неналежним виконанням професійних обов`язків його представником, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки сам по собі факт укладення договору про надання правничої допомоги та покладення стороною обов`язку щодо ведення справи на адвоката не звільняє учасника справи від обов`язку проявляти належну процесуальну обачність і контролювати перебіг відомого йому судового провадження. Учасник справи реалізує свої процесуальні права на власний розсуд і несе ризик наслідків дій або бездіяльності обраного ним представника. Неналежне виконання адвокатом своїх професійних обов`язків, навіть якщо таке підтверджено рішенням органу адвокатського самоврядування про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, саме по собі не є обставиною, що об`єктивно унеможливлювала подання апеляційної скарги у встановлений законом строк.

Обставини, на які посилається скаржник, свідчать про неналежну організацію захисту його інтересів, однак не підтверджують існування об`єктивних перешкод для своєчасного подання апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на будь-які обставини непереборної сили.

Колегія суддів також враховує висновок щодо застосування ст. 358 ЦПК України, викладений у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року в справі № 201/13990/15-ц, відповідно до якого «аналіз ст. 358 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що за відсутності виключних випадків сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. В контексті наведеної статті під неповідомленням особи про розгляд справи розуміються випадки, коли учасник справи взагалі ніяким чином не повідомлявся судом і не знав про наявність справи у провадженні суду. Однак до таких випадків не може бути віднесено неповідомлення особи про окреме судове засідання у справі, навіть якщо в цьому засіданні було ухвалено рішення (за умови, що матеріалами справи безспірно підтверджується факт обізнаності особи про розгляд судом справи та її участь у ній)».

Аналогічні висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 06 березня 2024 року в справі № 953/5340/21, від 28 лютого 2024 року в справі № 733/112/20.

Крім того, в постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 613/1167/15-ц, від 01 грудня 2021 року в справі № 613/1250/15-ц, від 19 березня 2021 року в справі № 210/2663/18 наведено схожі за змістом правові висновки, а саме про те, що сама по собі обізнаність учасника справи про розгляд справи судом першої інстанції є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження у разі подання ним апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного рішення, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України, відсутні правові підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук Ірини Миколаївни на додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2024 року.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук Ірини Миколаївни на додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова