РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Львів» про визначення

додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Львів» про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач представник позивача заявлені позовні вимоги позивача повністю підтримали, просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визначити позивачу ОСОБА_1 додатковий строк терміном у три місці з часу вступу рішення суду в законну силу для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Львів» не з`явився, однак подав до суду письмову заяву у якій просив здійснювати розгляд даної цивільної справи без участі представника АТ АКБ «Львів» та повідомив, що у АТ АКБ «Львів» немає заперечень щодо зазначеного позову.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі являються рідними сестрами.

Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні:

свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 2 березня 1981 року міськбюро ЗАГС м.Ровно (повторне) з якого вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Здолбунов, про що зроблено запис за №726. Батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (свідоцтво заповнене російською мовою);

свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 26 травня 1980 року відділом ЗАГС м.Ровно (повторне) з якого вбачається, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Ровно, про що зроблено запис за №1000. Батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (свідоцтво заповнене російською мовою).

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 10 жовтня 1987 року вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 уклали шлюб 10 жовтня 1987 року, про що зроблено запис за №2042. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові ОСОБА_8 , дружині ОСОБА_8 .

З дослідженого в судовому засіданні договору дарування від 9 лютого 2004 року, посвідченого Олинець А.М., приватним нотаріусом по Рівненському міському нотаріальному округу та зареєстрованого в реєстрі за № 516 вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 «дарувальники», з однієї сторони та ОСОБА_1 , ОСОБА_9 «обдаровувані» з другої сторони, склали дайни договір про наступне:

1.«Дарувальники» подарували, а « ОСОБА_10 » прийняли у дар в рівних

частинах, тобто по частині кожна, належну «дарувальникам» на праві приватної спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 . Квартира складається з чотирьох кімнат, жилою площею 52,5 кв.м., загальною площею 77,9 кв.м.

2.Вказана квартира належить «Дарувальникам» на підставі свідоцтва про

право власності на житло, вижатого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради від 14.11.2000 року та зареєстрованого в Рівненському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №175 від реєстровим номером № 162-48402.

8. раво власності на квартиру у «Обдаровуваних» виникає з моменту державної реєстрації договору.

З дослідженого в судовому засіданні Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12326609 від 06.11.2023, наданого реєстраційною службою Рівненського міського управління юстиції Рівненської області вбачається, що квартира, об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_2 , загальна площа 77,9 кв.м., житлова площа 52,5 кв.м. на підставі договору рахування, серія та номер% 516, виданий 09.02.2004, видавник: приватний нотаріус по Рівненському міському нотаріальному округу Олинець А.М. належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по частці кожній.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача та відповідача по справі ОСОБА_3 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим 29 грудня 2021 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з якого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 3132. Місце смерті Україна Рівненська область Рівненський район місто Рівне.

З дослідженої в судовому засіданні Заяви-Договору банківського вкладу №1114.76653 від 27 березня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 подав заяву до Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» та розмістив депозит: вид депозиту UAH пенсійний щомісячно з поповненням; номер рахунку НОМЕР_6 в валюті Гривня; сума депозиту 72000 (сімдесят дві тисячі гривень 00 копійок); процентна ставка за депозитом 13,5 процентів річних.

Тобто, після смерті батька позивачки та відповідачки, залишилось спадкове майно, а саме депозит в АТ АКБ «Львів».

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався неодноразово і діє по сьогоднішній день.

Як пояснила в судовому засіданні позивачка, у зв`язку з тим, що не працювали реєстри, вона не змогла вчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Крім того, 02 травня 2022 року вона виїхала за межі території України та повернулась лише в липні 2022 року.

Після звернення позивачки до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, їй було відмовлено та роз`яснено, що нею пропущено строк для прийняття спадщини.

З дослідженої в судовому засіданні Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2025 р. № 1148/02-31 винесеної державним нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області А.Діанової вбачається наступне: «У зв`язку із зверненням громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її батька ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважає, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена з наступних підстав.

Часом відкриття спадщини згідно ст.1220 Цивільного кодексу України є день смерті особи. Тобто час відкриття спадщин після смерті ОСОБА_3 є ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце відкриття спадщини є останнє відоме місце проживання спадкодавця (ст.1221 Цивільного кодексу України в редакції станом на 07 липня 2022 року). Місце проживання особи встановлюється за місцем її перебування на обліку (реєстрації) або встановлення такого юридичного факту судовим рішенням.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 Цивільного кодексу України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст.1269 Цивільного кодексу України). Факт постійного проживання визначається за місцем реєстрації осіб або встановленням такого факту рішенням суду.

Якщо спадкоємець протягом строку, вказаного у статі 1270 Цивільного кодексу України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В строки, передбачені законодавством для прийняття спадщини, громадянкою ОСОБА_1 не було подано заяви про прийняття спадщини і факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 не підтверджено.

Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (стаття 68 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (стаття 49 Закону України «Про нотаріат»).

На підставі вищенаведеного, постановляю: відмовити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із пропущенням строків для прийняття спадщини.».

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, які містяться у постановах від 26 вересня 2012 року, 04 листопада 2015 року та 14 вересня 2016 року, винесених за результатами розгляду справ №6-85цс12, №6-1486цс15 та №6-1215цс16 відповідно, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Верховний Суд вказує на те, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком.

Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивачем з поважних причин було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька; в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право позивач не може; відповідач визнала заявлені вимоги та не заперечила проти їх задоволення, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.1216,1217,1218,1272 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Львів» про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалістю у 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8

Третя особа: Акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Львів», м.Львів, вул.Сербська, 1,

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов