Справа №754/5478/25 Провадження №2/760/1710/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» лютого 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Тесленко І. О.,

за участю секретаря судового засідання Бебешка Д.С.,

представника позивача адвоката Голосної А.В.,

представника відповідача адвоката Гедз Ю.В.,

розглянувши клопотання представника позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2025 року до Солом`янського районного суду міста Києва за ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2025 року надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП.

08 травня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 19 травня 2025 року.

Судом в порядку ч. 2 ст. 27 ЦПК України направлявся запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місцезнаходження юридичної особи. Відповідь на такий запит надійшла до суду 19 червня 2025 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 19 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Разом з позовною заявою представником позивача було надано суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

02 липня 2025 року представником відповідача надано суду відзив на позовну заяву до якого додано Висновок експерта №86 за результатами проведення транспортно - товарознавчого експертного дослідження.

10 липня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

04 серпня 2025 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи (уточнене), яке обґрунтовано наступним. 19 липня 2024 року о 08 год. 00 хв. у м. Києві на вулиці Данькевича, 3, відбулась

дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Jaguar XJ д.р.н.

НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «Jaguar XJ», д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Так, згідно калькуляції, складеної на замовлення страховика № від 29.08.2024 р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Jaguar XJ» д.р.н. НОМЕР_1 складає 597 193.55 грн. Проте, ОСОБА_1 категорично не погоджуючись із визначеною Відповідачем сумою страхового відшкодування, вважаючи її значно заниженою, звернулась до ФОП ОСОБА_3 з заявою, щодо визначення вартості завданої шкоди транспортному засобові. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку №2607 від 09.12.2024 р., складеного оцінювачем ОСОБА_4 після проведення огляду

транспортного засобу вартість відновлювального ремонту заподіяного власнику «Jaguar

ХЛ», д.р.н. НОМЕР_1 становить 948 067, 90 грн. Відповідач проводить відверто занижені розрахунки вартості ремонту пошкодженого автомобіля. Ціни на запасні частини, обсяг пошкоджень, кількість необхідно для ремонту різних деталей часу та об`єм витраченого матеріалу у своїх калькуляціях корегує та змінює незрозуміло на яких підставах. В підсумку такі розрахунки страховик видає як правомірні та такі, що відповідають умовам договору. Однак ремонтна калькуляція навіть із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення, якщо її результати та зміст було скореговано, відповідно до бажань страховика не може претендувати на об`єктивність та правдивість. Більше того, виплата по калькуляції страховика згідно Договору страхування не передбачає того, що страховик на власний розсуд та як заманеться може здійснювати розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та коригувати його. Окрім того, необхідно звернути увагу на те, що ремонтна калькуляція страховика та ремонтна калькуляція, складена на замовлення Позивача, виконана в одному і тому ж програмному забезпеченні, проте враховуючи штучні маніпуляції та коректування з боку страховика і призвели до заниження розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Jaguar ХJ», д.р.н. НОМЕР_1 . Оскільки у сторін по справі відсутнє порозуміння щодо суми страхового відшкодування, а саме щодо вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Jaguar XJ», д.р.н. НОМЕР_1 , а найголовніше, розрахунки Позивача та Відповідача суттєво відрізняються, то призначення незалежної судової експертизи є необхідним. Відповідно до ч.1 ст. 103 ЦПК України за сукупності цих умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності суд призначає експертизу. З огляду на це, просить суд призначити судову автотоварознавчу експертизу, а на вирішення експерту поставити наступні питання: 1) яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Jaguar ХJ», д.р.н. НОМЕР_1 станом на 19.07.2024 року? Проведення судової автотоварознавчої експертизи, просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (далі - Інститут) (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6). Даний Інститут є однією з провідних судово-експертних установ, де працює досвідчений колектив з відомих вчених, професіоналів у галузях судової експертизи, які мають необхідну для проведення більшості видів експертних досліджень кваліфікацію, а також обладнання відповідного рівня, та проводить плідну роботу з виконання судових експертиз і досліджень, створення належної доказової бази. Експертизу просить проводити за матеріалами цивільної справи, оплату гарантують.

04 серпня 2025 року від представника відповідачу до суду надійшли додаткові пояснення, які обґрунтовані, зокрема, наступним. Що стосується того твердження представника позивача, що висновок судового експерта Сумцова С.С. № 86 від 28.06.2025 року (далі - Висновок) складено з порушенням Закону України «Про судову експертизу» (далі - Закон), а саме п. 9 ч. 3 ст. 14, оскільки експертом застосовано руйнівні методи дослідження з порушенням встановленого законодавством порядку та п. 11 ч. 3 ст. 14, оскільки порушено вимоги законодавства щодо оформлення висновку судового експерта, то відповідач категорично не погоджується з такими твердженнями представника позивача, оскільки вважає їх необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам у справі в зв`язку з наступним. Так, що стосується п. 9 ч. 3 ст. 14 Закону та твердження представника позивача про застосування руйнівні методи дослідження з порушенням встановленого законодавством порядку, то звертає увагу суду на наступне. Так, відповідно до Висновку (стор. 3) «Методичні підходи і методи оцінки, які використовуються при визначенні вартості КТЗ» експерт зазначає: «Основним підходом до визначення ринкової вартості КТХ є порівняльний підхід. Порівняльний підхід грунтується на аналізі цін продажу (пропозиції) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваному на первинному чи вторинному ринках КТЗ, з відповідним коригуванням, що враховує відмінності між об`єктом порівняння та об`єктом оцінки Під первинним слід розуміти ринок нових КТЗ, під вторинним - ринок КТЗ, які були у користуванні. Для визначення вартості за порівняльним підходом використовуються статично усереднені цінові дані КТЗ, які були відчужені в Україні, за умови, що вони відповідають змісту поняття «ринкова вартість», зокрема грунтуються на даних ринку КТЗ і зведені в довідниках, до яких висуваються вимоги щодо науковості, об`єктивності, об`ємності інформації. Найбільш вірогідним методом порівняльного підходу до оцінки КТЗ є метод, заснований на аналізі цін ідентичних КТЗ. За цим методом вартість визначається на базі середньої ціни продажу (пропозиції) ідентичного КТЗ з відповідним строком експлуатації. Подальше коригування враховує різницю між пробігом. Комплектністю, укомплектованістю, технічним станом об`єкта порівняння та об`єкта оцінки. Окремо витратний підхід застосовується для визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ та вартості матеріального збитку, заподіяного власникові КТЗ. Основним методом витратного підходу, що використовується при визначенні вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу є витрат на відновлення розукомплектованого КТС і його складових частин. Комбінований витратно-порівняльний підхід застосовується для визначення вартості КТЗ, що мають пошкодження чи розукомплектовані.» Зважаючи на викладене експертом при розрахунку вартості відновлювального ремонту було взято саме порівняльний підхід . Тому твердження представника позивача як з приводу застосування експертом руйнівного методу дослідження, та і з приводу використання вказаного методу з порушенням встановленого законодавством порядку не відповідають дійсним обставинам у справі. Одночасно відповідач вважає за необхідне звернути увагу суду і на те, що руйнівний метод дослідження у вказаному випадку не міг бути застосований експертом, оскільки він передбачає повне або часткове знищення об`єкти експертизи або зміну його властивостей. Зважаючи на те, що метою експертного дослідження було не знищення транспортного засобу, а визначення вартості відновлювального ремонту, а також той факт, що експерту для дослідження було надано матеріали справи, в тому числі фото пошкодженого транспортного засобу, а не транспортний засіб, застосування руйнівного методу дослідження було не тільки недоцільним, а й неможливим Що стосується п. 11 ч. 3 ст. 14 Закону та тверджень представника позивача з приводу порушення експертом вимоги законодавства щодо оформлення висновку судового експерта, то звертаю увагу суду на наступне. Так, що стосується того твердження представника позивача, що експертом було введено вручну дані щодо вартості запасних частин, а того, що ціни вказано станом на 23.07.2024 року, то звертаю увагу суду на те, що відповідно до акр. 3 Калькуляції Висновку у поясненнях вказано: «* = дані введені вручну користувачем». Тобто, тільки ті дані, які позначені «*» введені вручну. Як вбачається з калькуляції Висновку навпроти жодного з значень запасних частин немає «*». Тому вказані твердження відповідача не відповідають дійсним обставинам у справі. Що стосується того твердження, що ціни визначено станом на 23.07.2025 року, то як вже зазначалось у відзиві ВВР - вартість відновлювального ремонту, яка включає вартість деталей, вузлів, агрегатів, що замінюються, вартість робіт та витратних матеріалів. Вартість відновлювального ремонту розраховується виходячи з цін, що діяли на дату настання страхового випадку (або пізнішу дату, але не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту настання страхового випадку) на території України відповідно до калькуляції СТО, визначеної в. п. 11.6 Частини 1 цього Договору. Враховуючи ту обставину, що ДТП сталось 19.07.2024 року, калькуляція станом на 23.07.2024 року відповідає умовам укладеного Договору. Що стосується того твердження представника позивача, що експертом при складанні Висновку використано інтернет ресурс, а не ціна офіційного дилера, що свідчить про свідоме заниження вартості відновлювального ремонту, то звертаю увагу суду на те, що експертом було використано ціни, що зазначені в Бюлетені Автотоварознавця та комп`ютерній програмі АУДАТЕКС, де зазначені саме дилерські ціни виробника вказаного ТЗ станом на 23.07.2024 року без коригування таких цін вручну, тому і вказані твердження представника позивача є необгрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам у справі. Що стосується того твердження представника позивача, що експертом не було обгрунтовано підстави неможливості надання транспортного засобу, тому це є порушенням Методики, то звертаю увагу суду, що відповідно до п. 3.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). Зважаючи на ту обставину, то відповідач не є власником транспортного засобу, крім того, в розпорядження експерту надав всі наявні у нього фото пошкодженого транспортного засобу, а також інші, необхідні для проведення вказаної експертизи документи та просив провести вказану експертизу на підставі вказаних матеріалів, експерт і склав вказаний висновок на підставі наявних у нього матеріалів, що прямо дозволено вищезазначеною нормою. Що стосується того твердження представника позивач, що вказаний висновок не містить акту огляду ТЗ, що також є порушенням вказаної Методики, то для відповідача не зрозуміло, як експерт повинен був скласти акт огляду ТЗ, якщо він його не оглядав. Тому вказане твердження представника позивача, відповідач також вважає необгрунтованими. Зважаючи на викладене відповідач вважає, що вищевикладені твердження представника відповідача є необгрунтованими, а Висновок експерта належним та допустимим доказом у справі. З врахуванням наведеного, відповідач вважає, що позивачем не наведено достатніх та необхідних доказів, на підставі яких Висновок експерта можна вважати неповним, неточним, чи таким, що порушує (не відповідає) нормам чинного законодавства, більше того, в своєму уточненому клопотанні представник позивача також просить провести судову експертизу а підставі матеріалів справі, в зв`язку з чим відповідач у призначенні судової експертизи просить відмовити,

В судове засідання представник позивача з`явилась, клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи підтримала. Вказала, що оскільки в матеріалах справи містить звіт виконаний суб`єктом оціночної діяльності на замовлення позивача (який додано до позовної заяви) та висновок експерта зроблений на замовлення відповідача є необхідним провести відповідну експертизу. Також вказала, що на її думку при складанні висновку експерта №86 порушено процедуру проведення експертизи, крім того, експерту не були надані фотографії транспортного засобу. З врахуванням наведеного просила клопотання задовольнити та призначити відповідну експертизу, яку провести за матеріалами цивільної справи.

Представник відповідача в судове засідання з`явилась, проти задоволення клопотання заперечувала, вказала що в матеріалах справи наразі вже є висновок експерта, яким вже надано відповідь на питання, яке ставиться представником позивача у клопотанні, тож проведення ще однієї експертизи не є доцільним.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто у контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін, вирішальним фактором є те, що подання доказів та доведення перед судом їх переконливості - є обов`язком сторін. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Як зауважує Європейський суд з прав людини, принцип процесуальної рівності сторін передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993, заява № 14448/88).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом із тим у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Відповідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручення проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд може призначити експертизу для з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Аналіз зазначених норм права свідчить, що для з`ясування обставин, що мають значення у справі і потребують спеціальних знань, суд має право призначити експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Згідно до ч. ч. 1-2, 5-6 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення ; порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз ; у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок ; експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, до справи представником відповідача надано Висновок експерта №86 за результатами проведення транспортно - товарознавчого дослідження по заяві ПАТ «Страхова компанія «УСГ», складений 28.06.2025 року. Вказаний висновок містить у собі інформацію щодо його підготовки відповідно до ч. 5 ст. 166 ЦПК України для подання його до суду, а також підпис експерта щодо того, що він обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до вказаного висновку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу внаслідок ДТП яка сталася 19.07.2024 року визначена без огляду автомобіля.

Згідно до ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року № 2658-III, діяльність судових експертів, пов`язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про судову експертизу", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом щодо методичного регулювання оцінки такого майна. При цьому у дослідницькій частині висновку судового експерта відображаються всі процедури, пов`язані з оцінкою майна, встановлені нормативно-правовими актами з оцінки майна. Інші положення цього Закону не поширюються на судових експертів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року № 4038-XII, судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно до ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам) ; якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Як вбачається з п.1.2.13. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) (надалі - Інструкція), згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи. Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Таким чином, матеріали справи вже містять первинну експертизу з приводу визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу внаслідок ДТП яка сталася 19.07.2024 року.

Згідно до п. 3.6. Інструкції, у разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення.

При цьому, як вбачається з поданого представником позивача клопотання про призначення експертизи, воно не містить у собі будь - яких даних на підтвердження того, що наданий представником відповідача до справи висновок експерта є неповним, неясним, суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності. Необхідність проведення ще однієї експертизи обгрунтовуєтсья представником відповідача невідповідністю його висновків звіту про визначення вартості матеріального збитку №2607 від 09.12.2024 року, складеного оцінювачем на замовлення позивача.

У відповідності до ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживання процесуальними правами в цивільному судочинстві - це використання учасником процесу своїх прав з метою, що суперечить завданню цивільного судочинства, тобто, спрямоване на перешкоджання розгляду справи, затягування процесу або досягнення інших неправомірних цілей.

При цьому, ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявити особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржій проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03 від 01 квітня 2008 року).

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 103, 104, 108, 139, 197, 252, 253, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Копію Ухвали направити учасникам.

Судовий розгляд справи відкласти на 14 год. 00 хв. 22 квітня 2026 року.

Суддя І. О. Тесленко