Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2026 Справа №194/2006/25 Провадження №2/607/2722/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Грицай К.М.,

за участю секретаря судового засідання Кійко С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідача заборгованість за:

кредитним договором № 8291077 в розмірі 21582,00 грн, з яких: 9100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9282,00 грн сума заборгованості за відсотками; 3200,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами;

кредитним договором № 73675427 в розмірі 7310,00 грн, з яких: 2500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 135,00 грн сума заборгованості за відсотками; 4300,00 грн сума заборгованості за пенею; 375,00 грн комісія за надання кредиту.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16.09.2024 ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №8291077, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 10000,00 гривень, на строк 360 днів, зі сплатою процентів. 17.07.2025 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договір факторингу №17072025. Відповідно до умов даного договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» стало новим кредитором та отримало право грошової вимоги, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №8291077. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого утворилась вищевказана сума заборгованості відповідача. Оскільки кошти не були повернуті у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Окрім того, 02.12.2024 ОСОБА_1 уклала із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір надання коштів у кредит №73675427, відповідно до якого отримала кредит в сумі 2500,00 грн. Відповідач зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. При цьому, 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором надання коштів у кредит №73675427 від 02.12.2024. Однак, ОСОБА_1 не здійснює платежів в рахунок погашення заборгованості, чим порушує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку, який просить задовольнити. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 16.02.2026.

15.01.2026 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Працевитий Г.О. звернувся до суду із клопотанням про ознайомлення із матеріалами справи, оскільки відповідач не отримав копії позовної заяви та доданих документів.

20.01.2026 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Працевитим Г.О. поданий відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

У відзиві останній заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитами. Вказав на те, що нарахування пені у період дії воєнного стану суперечить п. 18 Прикінцевих і перехідних положень до ЦК України. Також, зауважив, що комісія в розмірі 375,00 грн на підставі договору № 73675427 не підлягає стягненню відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

26.01.2026 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Сова Ю.М. подала відповідь на відзив у якому зазначила, що відповідачем факт укладення кредитних договорів не спростовується. До того ж, відповідач визнає укладення нею кредитних договорів з первісними кредиторами, а відповідно, отримання за даними договорами коштів та визнає свою обізнаність щодо умов Кредитних договорів, тому вважає, що ці обставини визнаються відповідачем та не підлягають доказуванню. Також, наголосила на тому, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеними Договорами у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Відтак, позивач лише просить суд стягнути з відповідача ту заборгованість за кредитними договорами, яка була нарахована первісними кредиторами. Враховуючи вищезазначене, просить залишити без розгляду поданий відзив та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

29.01.2026 представником відповідача подані додаткові пояснення у справі, у яких зазначено, що відповідач не погоджується із нарахуванням пені та штрафів, які є незаконними. Також, вказав, що заперечень щодо потреби в поверненні заборгованості за тілом кредитів та відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, визначеного ст. 1048 ЦК України відповідач не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено до 26.02.2026.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явиласьсь, хоча була належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки поштовою кореспонденцією з повідомленням, яка повернулась у зв`язку із відсутністю адресата.

Представник адвокат Працевитий Г.О. у судове засідання не з`явився, у поданому ним відзиві на позовну заяву просив у разі відсутності відповідача та представника розгляд справи проводити без їх участі.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши справу, судом досліджені такі докази та встановлено такі обставини.

Судом встановлено, що 16.09.2024 ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту №8291077, який зі сторони відповідача підписаний одноразовим ідентифікатором А8125.

Відповідно до умов договору, ТОВ «Авентус Україна» надає відповідачу кредит в розмірі 10 000,00 грн (п.п. 1.2, 1.3). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів (п.1.4). Тип процентної ставки фіксована (п.1.5). Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору (1.5.1). Знижена процентна ставка 0,01% в день (п.1.5.2). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п.2.1). Дати надання кредиту 16.09.2024 або 17.09.2024 (п.2.2).

Згідно з листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №7/13235 від 21.07.2025, 16.09.2024 на карту № НОМЕР_1 перераховано кошти в сумі 10000,00 грн, номер транзакції .

17.07.2025 ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) уклали договір факторингу №17072025, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1 договору).

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2 договору).

17.07.2025 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників №2 до договору факторингу №17072025 від 17.07.2025.

Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №17072025 від 17.07.2025 до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит №8291077, позичальником за яким є ОСОБА_1 , заборгованість за основною сумою боргу 9100,00 грн, заборгованість за відсотками 9282,00 грн, заборгованість за пенею, штрафами 3200,00 грн. Загальна сума заборгованості 21582,00 грн. Кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань 208.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №8291077 від 16.09.2024 станом на 16.07.2025 становить 21582,00 грн, що складається з тіла кредиту 9100,00 грн, процентів 9282,00 грн, штрафу 3200,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 16.09.2024 по 21.03.2025.

Також, суд встановив, що 02 грудня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73675427, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит в сумі 2500,00 грн на строк 30 днів, процентна ставка 0,250 % (фіксована), комісія за надання кредиту 15,00 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 375,00 грн (п.п. 2.2.1., 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 кредитного договору), а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки та комісію.

Даний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 44100.

Також до позовної заяви додано Додаток №1 до договору про надання коштів у кредит №73675427 від 02.12.2024, який є невід`ємною частиною цього договору.

27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за відповідний реєстр за плату, у передбачений Договором спосіб.

23.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Додаткову угоду №2 до Договору факторингу № 27/03/25.

23.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників №4 від 23.04.2025 за Договором Факторингу №27/03/25 від 27.03.2025.

Згідно із платіжною інструкцією №6 від 29.04.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 3 586 471,84 грн оплату за відступлення прав вимоги згідно Додаткової угоди №2 від 23.04.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025.

Таким чином, ОСОБА_1 відповідно до Реєстру боржників №4 від 23.04.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №73675427 в розмірі 7310,00 грн, з яких: 2500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 135,00 грн сума заборгованості за відсотками; 4300,00 грн сума заборгованості за пенею; 375,00 грн сума заборгованості за комісією за надання кредиту. Кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань 113.

Відповідно до вимог ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).

Згідно із ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію»).

На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

У ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» вказано, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

За змістом ст.ст. 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 910/1162/19 та від 19.01.2022 у справі № 202/2965/21).

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредитором не було б укладено.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно із статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявність електронних підписів сторін у договорі про споживчий кредит №8291077 від 16.09.2024 та договорі надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73675427 від 02.12.2024 підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Підписання договору про споживчий кредит №8291077 від 16.09.2024 та договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73675427 від 02.12.2024 свідчить про те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Отже, встановлено, що договір про споживчий кредит та договір надання коштів у кредит, підписані сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 16.09.2024 та 02.12.2024 між сторонами договору виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

Також, встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та 16.09.2024 перерахувало відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн на її картковий рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 21.07.2025 та це не заперечується відповідачем.

Крім цього, встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та це не заперечується відповідачем.

Відповідач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором №8291077 від 16.09.2024 належним чином не виконала, внаслідок чого станом на день подання позову 11.12.2025 заборгованість відповідача складає 21582,00 грн, з яких: 9100,00 грн - за заборгованості за тілом кредиту; 9282,00 грн - заборгованості за відсотками, 3200,00 грн заборгованості за штрафами.

Також, відповідач прийняті на себе зобов`язання за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73675427 від 02.12.2024 належним чином не виконала, внаслідок чого станом на день подання позову 11.12.2025 заборгованість відповідача складає 7310,00 грн, з яких: 2500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 135,00 грн сума заборгованості за відсотками; 4300,00 грн сума заборгованості за пенею; 375,00 грн сума заборгованості за комісією за надання кредиту.

Такі ж суми заборгованості ТОВ «Авентус Україна» за договором факторингу №17072025 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 та Додатковою угодою №2 до Договору факторингу № 27/03/25 від 23.04.2025 передали позивачу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в результаті чого позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитними договорами.

Таким чином, позивачем доведено факти укладення кредитних договорів, факти отримання відповідачем грошових коштів та порушення нею зобов`язань щодо їх повернення, а тому, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №8291077 від 16.09.2024 в розмірі 18382,00 грн, з яких: 9100,00 грн - за заборгованості за тілом кредиту; 9282,00 грн - заборгованості за відсотками та договором надання коштів у кредит № 73675427 від 02.12.2024 в розмірі 3010,00 грн, з яких: 2500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 135,00 грн сума заборгованості за відсотками; 375,00 грн сума заборгованості за комісією за надання кредиту.

Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафу за договором про надання споживчого кредиту №8291077 від 16.09.2024 та пені за договором надання коштів у кредит № 73675427 від 02.12.2024, суд зазначає наступне.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України і діє по цей час.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З моменту укладення між сторонами кредитного договору до дня розгляду справи в суді положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України були чинними.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.

Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2 статті 4 ЦК України).

Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).

Також, Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від 12.02.2025 № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), згідно яких, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046,1049,1050,1054 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що на договір про споживчий кредит, укладений між сторонами у справі, розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а відтак позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, а нарахована позикодавцем неустойка, що передбачена відповідним договором, підлягає списанню позикодавцем.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача про стягнення із ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3200,00 грн та пені у розмірі 4300,00 грн, слід відмовити.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про порушення відповідачем прав позивача щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами, а тому позов слід задовольнити частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №8291077 від 16.09.2024 в розмірі 18382,00 грн, з яких: 9100,00 грн - за заборгованості за тілом кредиту; 9282,00 грн - заборгованості за відсотками та заборгованість за кредитним договором №73675427 від 02.12.2024 в розмірі 3010,00 грн, з яких: 2500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 135,00 грн сума заборгованості за відсотками; 375,00 грн сума заборгованості за комісією за надання кредиту; разом 21392,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 2241,97 грн (21392,00* 3028,00 / 28892,00), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 21392 (двадцять одна тисяча триста дев`яносто дві) грн 00 коп.: за договором про надання споживчого кредиту № 8291077 від 16.09.2024 в розмірі 18382 (вісімнадцять тисяч триста вісімдесят дві) грн 00 коп., з яких: 9100,00 грн - за заборгованості за тілом кредиту; 9282,00 грн - заборгованості за відсотками; за договором надання коштів у кредит № 73675427 від 02.12.2024 в розмірі 3010 (три тисячі десять) грн 00 коп., з яких: 2500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 135,00 грн сума заборгованості за відсотками; 375,00 грн сума заборгованості за комісією за надання кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2241 (дві тисячі двісті сорок одна) грн 97 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , згідно довідки ВПО № 6117- від 23.12.2023 фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 26.02.2026.

Головуючий суддя К. М. Грицай