Справа № 548/362/26
Провадження №2-з/548/4/26
У Х В А Л А

24.02.2026 м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Лідовець Т. М., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2026 заявник ОСОБА_1 звернулась до Хорольського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та із заявою про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що метою встановлення факту факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є подальше отримання заявником одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-1 Закону України " Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідно до законодавства одноразова грошова допомога виплачується рівними частинами усім особам, які мають на неї право. Потенційними отримувачами виплати є мати загиблого та його син. У разі встановлення факту проживання однією сім`єю заявниці та загиблого ОСОБА_2 , заявник ОСОБА_1 стане третім рівноправним отримувачем допомоги. Якщо Головне управління Національної гвардії України здійснить виплату повної суми допомоги заінтересованим особам до завершення розгляду цивільної справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, виконання рішення суду про визнання заявника ОСОБА_1 членом сім`ї в частині отримання майнових прав стане неможливим. На підставі вищевикладеного, заявник просила забезпечити позов про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу шляхом заборони Головному управлінню Національної гвардії України приймати рішення про призначення та здійснення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 в частині 1/3 від загальної суми допомоги до набрання рішенням законної сили.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підстави вимог своєї заяви, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України. Позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом частини третьої статті 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зобов`язує суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, тільки пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Тобто, вирішуючи дане питання суд повинен враховувати інтереси всіх учасників процесу, в тому числі позивача і відповідача.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

За змістом постанови Верховного Суду від 15.01.2020 №362/1102/19 (провадження № 61-12856св19) обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, предметом заяви, з якою заявник звернувся до суду, є факт проживання однією сім`єю як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу в період з 23 грудня 2023 року до 24 серпня 2025 року.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Національної гвардії Укрїани приймати рішення про призначення та здійснення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 в частині 1/3 від загальної суми допомоги до набрання рішенням законної сили, заявник фактично вимагає від суду вирішення позовної вимоги за рахунок застосування забезпечення позову.

Жодного обґрунтування щодо ризиків, які тягнуть необхідність застосування судом обраного заявником способу забезпечення його вимог, щодо реальних фактів і обставин, які свідчать про ймовірність неможливості виконання рішення суду у майбутньому, заява не містить.

Будь-якими доказами необхідність такого забезпечення позову заява не підтверджується.

Зі змісту заяви не вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Також, суд враховує, що зазначене забезпечення позову суттєво порушує законні права та інтереси заінтересованих осіб у справі.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20, у справі № 640/4593/19.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, за необгрунтованістю.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т. М. Лідовець