справа № 619/7017/25
провадження № 2/619/223/26
РІШЕННЯ

іменем України

24 лютого 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

цивільну справу № 619/7017/25,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач : Дергачівська міська рада Харківського району Харківської області,

вимоги позивача: про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

представник відповідача: ОСОБА_2

Стислий виклад позиції позивача.

20 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області, в якому просить встановити факт родинних відносин між нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме той факт, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) є її рідною матір`ю, та визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 74,1 кв.м., житловою площею 38.1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У обґрунтування позову зазначено, що спадковий житловий будинок належить її матері ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мала доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач є єдиною спадкоємницею після її смерті, інших спадкоємців немає, і на спадкове майно більше ніхто не претендує. Після її смерті у встановлений законом 6-ти місячний строк саме вона, донька ОСОБА_1 , звернулася до ноторіальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак згідно постанови від 13 грудня 2025 року за №2289/02-31 державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маслій Анною Олександрівною, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки були надані документи з розбіжностями в прізвищі спадкодавця.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Відповідно до ухвали суду від 21.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.12.2025.

Згідно ухвали суду від 10.12.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 21.01.2026.

Ухвалою суду від 21.01.2026 витребувано з Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області копію спадкової справи №582/2011, заведеної після смерті ОСОБА_3 . Відкладено судове засідання на 24.02.2026.

10.02.2026 Дергачівською нотаріальною конторою Харківської області на виконання ухвали від 21.01.2026 надано до суду Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), копію спадкової справи № 582/2011.

У судове засідання позивач не з`явилася відповідно до заяви, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд справи без участі представника та ухвалити рішення на розсуд суду на підставі наявних у справі доказів.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про право на спадщину, видане Дергачівською державною нотаріальною конторою 18.07.1980 року №1986,ОСОБА_3 , на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 74.1 кв.м., житловою площею 38.1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 28.09.2001, виданого Дергачівським міськвиконкомом м. Дергачі, актовий запис № 275, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на витяг з Державного реєстру актів цивільно стану значиться актовий запис, що ОСОБА_3 12.07.1950 розірвала шлюб з ОСОБА_6 , актовий запис №19, який був укладений 13.01.1944. До розірвання шлюбу прізвище дружини ОСОБА_7 , а після розірвання - ОСОБА_8 .

Як вбачається з довідки про запис акта про одруження №83 від 18.04.1961, ОСОБА_3 18.04.1961 уклала шлюб з ОСОБА_9 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є: батько - ОСОБА_9 , мати - ОСОБА_3 .

З огляду на витяг з Державного реєстру актів цивільно стану значиться актовий запис №558 від 26.07.1994 про одруження ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Прізвище дружини після розірвання шлюбу - ОСОБА_13 .

З огляду на Довідку, видану секретарем Виконкому Дергачівської міської ради № 5989 від 2.10.2018, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 25.11.1963 по день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті за вказаною адресою мешкала і постійно зареєстрована: донька - ОСОБА_1 , 1961 р.н.

Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 28751515 від 18.11.2011), виданого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області (номер у спадковому реєстрі 52018161, номер у нотаріуса 582/2011) позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Більше ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Згідно технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством «Інвенрос» (інвентаризаційна справа № 2789) 21.09.2021 року проведено інвентаризацію житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 : за вищевказаною адресою розташований житловий будинок з верандою літ. «А-1» з верандою літ. «а», прибудовою літ. «а1», сарай «Б», вбиральня «В», гараж літ. «Г», колонка N, огорожа №1-№2, загальною площею 74,1 кв.м., житловою площею 38.1 кв.м.,

Спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 складається з житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», прибудовою «а1», загальною площею 71,2 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м. та надвірних будівель: сарай «Б», вбиральня «В», гараж літ. «Г», колонка N, огорожа №1-№2,що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно постанови від 13 грудня 2024 року за №2289/02-31 державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маслій Анни Олександрівни, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки були надані документи з розбіжностями в прізвищі спадкодавця.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Як зазначив Верховний суд України в постанові від 03 листопада 2021 року у справі за № 691/1237/20 встановлення юридичного факту, а саме родинних відносин між померлими особами, не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням існування відповідного юридичного факту, що передбачено у Главі 6 Розділу IV ЦПК України, як спеціальний процесуальний інструмент для захисту відповідних прав.

Родинні відносини (споріднення) у теорії права - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.04.1961 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу: ОСОБА_1 .

У цьому шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_11 , позивач у справі.

26.07.1994 ОСОБА_11 уклала шлюб з ОСОБА_12 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу: ОСОБА_13 .

Отже, ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_14 .

Наведені вище обставини, які встановлені під час розгляду справи, а також письмові докази у сукупності, підтверджують доводи позивача про родинні відносини між нею та ОСОБА_3 , яка є її рідною матір`ю.

Встановлення вказаного факту родинних відносин породжує для позивача юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення майнових прав такого, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлені та підтверджені наявними у справі доказами заявлені вимоги, а отже позов в цій частині вимог підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності.

Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статті 1259 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1269 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом установлено, що мати позивача ОСОБА_3 померла.

На час своєї смерті, ОСОБА_3 була зареєстрована за місцем проживання в будинку АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Дергачівською державною нотаріальною конторою 18.07.1980 року №1986,ОСОБА_3 , на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 74.1 кв.м., житловою площею 38.1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_1 .

За свого життя мати позивача ОСОБА_3 заповіт не склала.

В даному випадку спірні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Отже, до цих спірних правовідносин мають застосовуватися положення ЦК УРСР.

У відповідності до ст. ст. 524, 525 УСРС, які діяли на момент смерті, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Дії, що свідчать про прийняття спадщини встановлено ст. 549 ЦК УРСР. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володінняспадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцемвідкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСРу першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Тобто, спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_1 , яка прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, була зареєстрована разом із спадкодавцем на момент її смерті , але свідоцтва про право на спадщину за законом не отримала.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1268 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 4.12, 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Спадкодавець ОСОБА_3 на час відкриття спадщини була зареєстрована разом зі спадкоємцем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 13 грудня 2024 року за №2289/02-31 державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маслій Анни Олександрівни, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки були надані документи з розбіжностями в прізвищі спадкодавця.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, суд вважає, що позивач, як спадкоємець після смерті матері ОСОБА_3 , правомірно набуває право власності на вказане домоволодіння, в порядку спадкування за законом.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме той факт, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) є рідною матір`ю ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 74,1 кв.м., житловою площею 38.1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації та місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: Дергачівська міська рада Харківського району Харківської області, місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 5, .

Повний текст рішення складено 02 березня 2026 року

Суддя Н. В. Коваленко