Справа № 725/8403/25
Провадження № 2/727/1473/26
УХВАЛА

про призначення справи до розгляду

02 березня 2026 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суд м. Чернівців Дубець О.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Заставнівської міської територіальної громади Чернівецького району, Чернівецької області, як орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Чернівецького районного суду м.Чернівців від 03 листопада 2025 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Малолітніх дітей після розірвання шлюбу залишено проживати разом із батьком ОСОБА_1 . Встановлено факт того, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує малолітніх дітей.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення повністю.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у вказаній справі.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 30 грудня 2025 рокудо участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Заставнівської міської територіальної громади Чернівецького району, Чернівецької області, як орган опіки, та зобов`язано Службу надати Чернівецькому апеляційному суду письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності самостійного виховання й утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідного висновку Службою у справах дітей Заставнівської міської територіальної громади Чернівецького району, Чернівецької області апеляційному суду надано не було.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 19 лютого 2026 року рішення Чернівецького районного суду м. Чернівців від 03 листопада 2025 року скасоване та справа направлена на новий розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Чернівців.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 19 ЦПК України спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ. Пункт 4 частини 6 статті 19 ЦПК України відносить до малозначних справ справи про розірвання шлюбу.

Справи про розірвання шлюбу, як малозначні справи, відповідно до пункту 1 частини 1 та пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 2 статті 293 ЦПК України в окремому провадженні можуть бути розглянуті справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частинами 3, 4 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з приписами частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з тим, стаття 51 Конституції України визначає, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

З урахуванням зазначеного та на підставі статей 19, 274, 294 ЦПК України дану справу слід призначити до розгляду та розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначивши дату, час і місце проведення судового засідання.

Відповідно до частини 1 статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Згідно з частиною 3 статті 53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно з частиною 5 статті 53 ЦПК України про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

В апеляційному порядку рішення Чернівецького районного суду м. Чернівців від 03 листопада 2025 року було оскаржене ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки вказане рішення прямо впливає на його права та обов`язки щодо надання відстрочки від мобілізації на особливий період на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби передбачено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 1 Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

З початком війни в Україні діє правовий режим воєнного часу, а територіальні центри комплектування є відповідальними за ведення військового обліку та видачу військово-облікових документів. Військовий квиток, тимчасове посвідчення або приписне - документи, що підтверджують належність до військового обов`язку.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

В силу частини 5 статті 22 вказаного Закону призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно, позивач у цій справі є військовозобов`язаним, належить до осіб, зазначених у частині першій статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме може отримати право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі оскаржуваного рішення, що вплине на обсяг прав та обов`язків територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Приватно-правовий інструментарій (зокрема, позов щодо самостійного виховання та утримання дитини без залучення відповідного представника держави) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин. У разі використання приватно-правового інструментарію не для захисту цивільних прав та інтересів, а для невиконання публічних обов`язків або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин, судове рішення стосується прав, інтересів та (або) обов`язків держави (зокрема, військової частини).

Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін.

Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.

У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України.

Тобто, у цій справі позов може бути пред`явлено з метою штучного створення умов та обставин, які можуть бути підставою для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Отже, добросовісність сторін у справі при застосуванні способів захисту сімейних прав, інтересів дітей, з метою звільнення від виконання військового обов`язку (проходження військової служби) може бути перевірена й оцінена лише за участю особи, на яку покладено обов`язок виконання оскаржуваного рішення в частині вирішення права на відстрочку. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2025 року у справі № 725/158/25.

Наведене дає підстави вважати, що рішення у даній справі може безпосередньо вплинути на права та обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке слід залучити до участі у справі, як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору.

Керуючись статтями 4, 19, 23, 27, 34, 53, 83, 84, 175-177, 258-260, 274 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Заставнівської міської територіальної громади Чернівецького району, Чернівецької області, як орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення, судове засідання на 26 березня 2026 року на 11:30 год., яке провести відкрито в залі судових засідань Шевченківського районного суду м.Чернівців за адресою: м. Чернівці, вул. Кафедральна, 4, кабінет №16.

Зобов`язати Службу у справах дітей Заставнівської міської територіальної громади Чернівецького району, Чернівецької області, як орган опіки та піклування у строк до 26 березня 2026 року надати Шевченківському районному суду м. Чернівців письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності самостійного виховання й утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Висновок надати на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батька, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Залучити до участі у справі № 725/8403/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Заставнівської міської територіальної громади Чернівецького району, Чернівецької області, як орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Роз`яснити залученій третій особі, що згідно з частиною 6 статті 53 ЦПК України, вона має права та обов`язки, визначені у статті 43 цього Кодексу.

Копію цієї ухвали направити учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: https://court.gov/ua/sud2414.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дубець О.С.