Справа № 274/1206/26 Провадження № 2-з/0274/8/26
У Х В А Л А

Іменем України

24.02.2026 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т. Б., розглянувши заяву представника позивача - адвоката Дуброва Євгена Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

-змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 з 1/4 частки доходу на тверду грошову суму;

-встановити розмір аліментів у сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень щомісячно (але не менше 15000 грн щомісячно);

-зобов`язати відповідача за його запитом надавати докази витрати коштів на дитину з виплачених аліментів.

На виконання вимог ч. 7 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Станом на 24.02.2026 провадження по справі не відкрито.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якому просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового способу стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень щомісячно, замість стягнення 1/4 частини всіх видів заробітку, до набрання законної сили рішенням суду у справі про зміну способу стягнення аліментів.

Своє клопотання мотивує тим, що на підставі рішення суду від 26.11.2025 у справі № 274/6341/25 з грошового забезпечення ОСОБА_1 стягується 1/4 доходів. Позивач, як військовослужбовець, отримує додаткові винагороди згідно з Постановою КМУ №168, через це розмір аліментів є вкрай нестабільним та нерегулярним, що не обумовлено реальними потребами дитини та створюються дисбаланс в утриманні доньки позивача. Крім того, значну частину часу донька проводить в сім`ї ОСОБА_1 , що призводить до фактичного збагачення відповідача за рахунок аліментів.

Зазначив, що існуючий порядок стягнення порушує баланс інтересів сторін та позбавляє позивача можливості стабільно утримувати непрацездатну матір. Подальше стягнення у частці від доходу до моменту винесення рішення суду призведе до безповоротного стягнення надмірних коштів, або коштів, які не достатні для рівня забезпечення доньки позивача, а кошти, що стягнені з максимального грошового забезпечення позивача за законом не підлягають поверненню (ст. 197 СК України), навіть якщо позов буде задоволено пізніше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Слід зазначити, що згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, ч.10 ст.150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.11.2025 у справі № 274/6341/25 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10.09.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо зміни способу виконання вказаного рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на теперішній час не розглянута, забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового способу стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень щомісячно, замість стягнення 1/4 частини всіх видів заробітку, до набрання законної сили рішенням суду у справі про зміну способу стягнення аліментів, не може замінювати собою рішення суду у даній справі, та не є видом забезпечення позову.

Такий вид забезпечення позову є підміною рішення суду. Так у разі задоволення заяви про забезпечення позову позивачем буде досягнуто мети позовної заяви про зміну способу стягнення аліментів без розгляду справи по суті.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснено про недопустимість забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 157 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Дуброва Євгена Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА