Справа № 185/6151/25
Провадження № 2/185/634/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 березня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

В С Т А Н О В И В

29.05.2025 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Позивач посилається на те, що відповідач має заборгованість за договором №0214/980/019593608/1 від 07.06.2018 року у розмірі 82 317.91 гривень. Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем умов вказаного договору, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати.

Ухвалою від 23.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідач звернувся до суду з відзивом у якому просить судвідмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення зазначає, що до позовної заяви не додано всіх належних доказів переходу до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором № 0214/980/019593608/1 від 07.06.2018 року. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До позовної заяви не додані докази на підтвердження здійснення оплати за зазначеним договором факторингу, який за його змістом є оплатним. Позовні вимоги не обґрунтовані належним чином і задоволенню не підлягають.

З моменту укладення договору від 09.06.2018 року до моменту подання позовної заяви до суду 05.05.2025 року минуло майже 7 років. Однак за ці 7 років позивач не звертався до суду, не подавав додаткових угод, не надсилав листи з попередженням про стягнення сум боргу за кредитним договором. Пропуск строку позовної давності Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України, право на захист цивільного права чи інтересу здійснюється у межах строків позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність становить три роки. Як убачається з матеріалів справи , строк остаточного виконання зобов`язання настав 09.06.2021 року (минуло три роки). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права, тобто з моменту прострочення платежу або невиконання умов договору. У даному випадку: Відповідач не здійснював жодних платежів після укладення договору. Строк повернення кредиту закінчився. Позов подано лише 05.05.2025 року, тобто з перевищенням строку позовної давності в три роки. Жодних доказів переривання чи зупинення перебігу позовної давності Позивачем не надано. Відсутні докази передачі первинних документів по договору.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Справа неодноразово відкладалася за заявами відповідача про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні встановлено наступне.

07.06.2018 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Заява-анкета про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк" №0214/980/019593608/1 від 07.06.2018, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті Банку. Відповідно до Договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є Заява-анкета про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк" №0214/980/019593608/1 від 07.06.2018, та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП БАНК», на підтвердження чого Позичальником було власноруч підписано Заява-анкета про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк". №0214/980/019593608/1 від 07.06.2018, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Згідно з умовами вказаного договору, АТ «ОТП БАНК» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки- держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий за заявою Відповідача, було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою.

Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку. Заява-анкета про надання банківських послуг АТ ОТП Банк передбачає, що розмір процентної ставки, вказаний у відповідній Заяві-анкеті та погоджений з Позичальником, становить: 5% в місяць. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно з випискою з карткового рахунку Відповідачем використано кредит в загальному розмірі: 42200,00 грн. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Первісним Кредитором у зв`язку із використанням кредитного ліміту, Відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за картковим рахунком шляхом поповнення цього рахунку у розмірі, зазначеному у розрахунку заборгованості. За час користування картковим рахунком (за інформацією від Банку) Відповідач здійснив поповнення рахунку на загальну суму 148176,89 грн (враховуючи те, що кредитний ліміт могло бути повністю/частково використано і погашено кілька разів підряд). Останній платіж надійної 28.07.2022 на суму 1000,00 грн. Таким чином, сплачуючи кредит, Відповідач, додатково де зазначеного вище, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких буле реалізовано.

Однак Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникненні простроченої заборгованості. Таким чином сума заборгованості по кредиту та процентам у строк передбачена договором, Відповідачем погашена не була, чим він суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

20.09.2024 року між Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» і Товариством обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір Факторингу №01.02-24/24. Відповідно до Розділу 1 згаданого Договору Факторингу Акціонерне Товариство «ОТП БАНК» відступило (передало) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Правами Вимоги, що належали АТ «ОТП БАНК», і стало кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і Боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості. В тому числі за даним Договором Факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «ОТІ БАНК» за Заява-анкета про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк" №0214/980/019593608/ від 07.06.2018 р.

На підтвердження вище зазначеної інформації надано копії першої і останньої сторінки відповідних Реєстрів Боржників і сформований Витяг з реєстром боржників, який стосується саме заборгованості ОСОБА_1 за договором № 0214/980/019593608/1.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Кредитор у зобов`язанні замінюється іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином - відступлення права вимоги (пункт 1 частина 1 статті 512 ЦК України).

Таким чином, в силу положень статей 512 та 1077 ЦК України, а також Договору факторингу Позивач набув прав (статусу) кредитора та всіх прав вимог за Кредитним договором по відношенню до Відповідача.

Новий Кредитор жодних нарахувань за Договором з моменту набуття права вимоги не здійснював. Позичальник на користь Нового кредитора жодних платежів не здійснював, тому заборгованість за картковим рахунком за Договором №0214/980/019593608/1 від 07.06.2018 року становить: Заборгованість по тілу кредиту - 42200 грн., Заборгованість по відсотках і комісії- 40117,91 грн., Пеня - 0,00 грн. Загальна заборгованість - 82317,91 грн.

Укладання договору між сторонами відбулося на підставі ст. 634 ЦК України шляхом приєднання Відповідачем до запропонованих банком умов та тарифів.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525,526 ЦК У країни, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаєтеся;-.якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання),,, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має. право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Щодо пропуску строку позовної давності суд зазначає наступне.

За час користування картковим рахунком (за інформацією від Банку) Відповідач здійснив поповнення рахунку на загальну суму 148176,89 грн (враховуючи те, що кредитний ліміт могло бути повністю/частково використано і погашено кілька разів підряд). Останній платіж надійної 28.07.2022 на суму 1000,00 грн. Таким чином, сплачуючи кредит, Відповідач, додатково вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких буле реалізовано.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, строк позовної давності щодо заявлення вимог про стягнення заборгованості за даним договором не минув.

Пунктом 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (строк дії карантину введеного Урядом України, у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) становив з 12.03.2020 року по 01.07.2023 року.

У Постанові Верховного Суду від 7 вересня 2022 р. по справі N 679/1136/21 Верховний Суд надав роз`яснення, що у пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року N 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. У відповідності до ч. 3 ст. 263 ЦК України від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Відповідно, запровадження на території України карантину і введення воєнного стану припадають на період у який позивач мав би реалізувати своє право на звернення до суду.

Закон України «Про внесення змін до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» від 14.05.2025 року набрав чинності 04.09.2025 року, тож не розповсюджується на вимоги позовної заяви, оскільки на відповідний період було зупинено строк позовної давності, а закон не має зворотної дії в часі.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 257, 258 ЦК України, п. 12,19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України з урахуванням роз`яснень Верховного Суду, які викладені у Постанові від 07.09.2022 року по справі № 679/1136/21 посилання Відповідача на пропущення строку позовної давності щодо будь якої вимоги Позивача є безпідставним та необґрунтованим.

Отже, строки позовної давності не були пропущені Позивачем, а підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності відсутні.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.76, 81,89,263,265 ЦПК України суд

У Х В А Л И В

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код за ) заборгованість за договором №0214/980/019593608/1 від 07.06.2018 року у розмірі 82 317.91 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 42200 грн., заборгованість по відсотках і комісії - 40117,91 грн., пеня - 0,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код за ), витрати на судовий збір в сумі 2422.40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін