Справа № 509/3267/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року. Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

представниці позивачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» Петрової А.І. (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в с.-щі Овідіополь, заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.09.2025 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальної компанії «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.09.2025 р., ухваленому у даній справі, позов задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 10713,79 грн. та суму судового збору в розмірі 3028 грн.

17.02.2026 р. відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду від 29.09.2025 р., в якій просила суд, поновити їй строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення, посилаючись на неможливість подачі відзиву на позов у зв?язку з її необізнаністю зі змістом позову, через перебування за кордоном та неотримання матеріалів справи, тому ухвалу про відкриття провадження по справі з копією позову вона не отримувала, зазначає, що вона не завжди подавала показники лічильника природного газу через перебування за кордоном, що спричинило донарахування Оператором ГРМ планових обсягів та відповідної заборгованості, що, на її думку, має бути підставою для задоволення заяви. Стверджує, що наявність заочного рішення, вона дізналась 26.01.2026 р. у зв?язку з відкриттям виконавчого провадження № 79734272 приватним виконавцем Шуляченком М.Б. з виконання рішення суду та арешт її коштів, як боржника, судових повісток за адресою знаходження її майна вона не отримувала, що позбавило її можливості захищати свої права та законні інтереси в суді та скористатися правами надані їй ч. 1 ст. 43 ЦПК України, зокрема на подачу відзиву. Вказує, що вона звернулася до АТ «Одесагаз» та отримала перерахунок свого боргу згідно акту звірки щодо коригування обсягів спожитого газу 769,05 куб.м та згідно розрахунку ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 31.01.2026 р. її заборгованість становить 9480,82 грн. та з урахуванням коригування, сума боргу зменшилась на 6119,25 грн., а тому, за її підрахунками вона винна позивачам за спожитий газ 3361,57 грн., а не 10713,79 грн., які були стягнути судом. При чому, зазначила, що протягом тижня сума боргу 3361,57 грн. буде сплачена нею повністю на рахунок позивачів, про що зобов?язалася надати суду відповідну квитанцію, після чого, предмет спору буде вичерпаним.

В судове засідання відповідачка не з?явилась, про дату, час та місце судового засідання з перегляду заочного рішення суду повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила.

В судовому засіданні представниця позивачів заперечувала проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, надіславши до суду свої письмові заперчення, в яких просила суд відмовити у скасуванні заочного рішення з підстав безпідставності і необґрунтованості заяви про перегляд заочного рішення, ухваленого судом у відповідності до норм чинного законодавства України.

Заслухавши пояснення представниці позивачів, дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи, заяви про перегляд заочного рішення та письмових заперечень на заяву про перегляд заочного рішення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 284 ЦПК України - заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст. 285 ЦПК України - заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: найменування суду, який ухвалив заочне рішення; ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; клопотання про перегляд заочного рішення; перелік доданих до заяви матеріалів. Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає. До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

До заяви про перегляд заочного рішення - додаються докази, на які посилається заявник.

Частини 1,4 статті 287 ЦПК України передбачають, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Стаття 288 ЦПК України передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд встановив, що заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.09.2025 р., ухваленому у даній справі, позов задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 10713,79 грн. та суму судового збору в розмірі 3028 грн.

Як вказано в описовій частині заочного рішення, у визначений У визначений ухвалою суду від 20.06.2025 р., згідно з якою, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали та матеріалів позову з додатками в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачка відзиву на позов, письмових пояснень, заперечень чи зустрічного позову не надала, хоча вказані матеріали позову та ухвалу суду у відповідності до вимог ст.ст. 130,131 ЦПК України, направлялись за місцем знаходження об?єкту нерухомого майна побутового споживача газу в порядку ст. 28 ЦПК України за адресою : АДРЕСА_1 , який належить на праві власності відповідачці на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 22.06.2015 р. (реєстр. № 2213), що підтверджується витягом з ДРРПНМРПВ № 283760958 від 09.11.2021 р., та зворотним поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання».

Відповідачка була обізнана зі своїм боргом за спожитий природний газ, однак не вжила жодних заходів щодо його сплати, тим самим, перевивши суму 10713,79 грн. в борг, не поставивши до відома позивачів про зміну місця проживання або про тимчасове перебування за кордоном.

Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ АТ «Одесагаз» згідно вимог Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015р., а не позивачами.

За приписами пункту 4.4. Договору встановлено, що «Об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів:

1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу;

2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.»

Відповідно до пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ:

-побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

-у разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Таким чином, коригування об`ємів (обсягів) спожитого газу у минулих періодах не передбачено Кодексом ГРМ. Згідно Кодексу ГРМ Оператор ГРМ має право формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача тільки поточним місяцем, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, або у якому були своєчасно надані показники лічильника газу споживачем.

Якщо споживачем природного газу порушуються вимоги Кодексу ГРМ, в частині передачі Оператору ГРМ АТ «Одесагаз» щомісяця з 01 по 05 число фактичних показників лічильника газу станом на 01 число місяця, об`єм розподілу та споживання природного газу за розрахунковий період буде визначатися Оператором ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що і буде вказано в рахунках на оплату послуг з газопостачання.

Крім того, пунктом 3 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначено, що у разі тимчасового не проживання зареєстрованих на об`єкті споживача осіб споживач (або уповноважена ним особа) має своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк повідомити про це Оператора ГРМ та надати документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи. Якщо період відсутності зареєстрованої особи буде перевищувати шість місяців, споживач (або уповноважена ним особа) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду має надавати Оператору ГРМ оновлену письмову заяву з відповідними підтвердними документами.

Повідомляємо, що Товариство не наділене повноваженнями в частині призупинення/зупинення нарахувань обсягів природного газу та не може вплинути на ситуацію.

У заяві про перегляд заочного рішення, відповідачка підтверджує, що не завжди вчасно передавала показаники лічильника, посилаючись на перебуванн за кордоном, що свідчить про порушення нею вимог Кодексу ГРМ щодо щомісячної передачі фактичних показників лічильника.

Таким чином, нарахування відповідачці Оператором ГРМ планових об`ємів природного газу сталось внаслідок не подання відповідачкою показників лічильника Оператору ГРМ, що є порушенням вимог чинного законодавства і, відповідно, призвело до нарахування об`ємів природного газу, які відмінні від фактичних, що спожиті Відповідачем.

Отже, Постачальник проводить нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу.

Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, що визначені Оператором ГРМ на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

Крім того, в автоматизованому обліку обсягів спожитого побутовим споживачем природного газу приймає участь не тільки Споживач, Постачальник, Оператор ГРМ, а ще і ТОВ «Оператор ГТС України» та інші.

Як вказують позивачі в запереченнях на заяву відповідачки, з 01.03.2019 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» проводить нарахування вартості спожитого газу на підставі остаточної алокації щодобових відборів по кожному окремо взятому побутовому споживачу, яка здійснюється оператором газотранспортної системи на основі даних про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається оператором газорозподільної системи, до 08 числа місяця наступного за звітним, через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи ТОВ Оператор ГТС України Iplatforma, та які в подальшому з 09 числа місяця імпортуються Товариством до білінгової системи «Газоліна» та використовуються для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Детальна інформація про обсяги споживання природного газу, його вартість та оплату Споживачем спожитого природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 міститься у витязі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку Споживача, який є в матеріалах справи станом на дату подачі позову.

При чому, як наголосила в судовому засіданні представниця позивачів, станом на дату подання позивачами заперечень на заяву про перегляд заочного рішення - будь-яких коригувань Оператором ГРМ АТ «Одесагаз» на інформаційній платформі Оператора ГТС - Iplatforma за період з жовттня 2021 р. по листопад 2024 р. не здійснено, а тому, нарахування позивачами вартості спожитого природного газу в сумі 10713,79 грн. є правомірним та яка на сьогодні, як показала представників позивача вже стягнута за заочним рішенням суду в повному обсязі та виконавче провадження закрите у зв?язку з його виконанням.

Щодо наданого відповідачкою Акта звіряння фактичних обсягів споживання природного газу, складеного Оператором ГРМ АТ «Одесагаз» та тверджень про нібито відсутність предмета спору, суд зазначає наступне.

До заяви про перегляд заочного рішення відповідачкою долучено Акт звіряння фактичних обсягів споживання природного газу, складений Оператором ГРМ АТ «Одесагаз», який підтверджує, що відповідне коригування обсягів було проведено вже після ухвалення судом заочного рішення.

Суд з?ясував, що на дату подання позовної заяви, а також на дату ухвалення заочного рішення - жодної інформації про зміну обсягів споживання або проведення Оператором ГРМ коригувань не існувало.

Надані відповідачкою відомості суперечать офіційним даним інформаційної платформи Оператора ГТС (IPlatforma), які на момент розгляду справи підтверджували повну наявність заборгованості в сумі 10713,79 грн., що були надані Оператором ГРМ та були єдиними достовірними та доступними для позивачів і суду на час вирішення спору яка була правомірно стягнута судом, враховуючи, що будь-яких доказів сплати відповідачкою нібито залишку боргу у сумі 3361,57 грн. суду не надано.

Факт того, що коригування АТ «Одесагаз» було здійснено після винесення судового рішення, означає, що такі обставини - не можуть бути враховані при перегляді заочного рішення згідно зі ст. 287 ЦПК України, за нормами якої, перегляд допускається лише з урахуванням обставин, що існували під час розгляду справи.

Дані, які виникли після ухвалення рішення, не є підставою для його скасування.

Коригування Оператором ГРМ було проведено лише у 2026 р., тобто вже після ухвалення заочного рішення, в той час, як на дату подання позову та на день ухвалення заочного рішення, відповідно до офіційних даних інформаційної платформи Оператора ГТС, заборгованість становила саме 10713,79 грн., які були стягнуті судом, що повністю відповідало даним Оператора ГРМ і було підтверджено належними доказами.

Відповідачка, надаючи суду Акт звіряння з боку Оператора ГРМ, фактично підтверджує, що коригування обсягів було здійснено після винесення судового рішення. Навіть після такого коригування, за розрахунками відповідачки, залишалася непогашена заборгованість у сумі 3361,57 грн., доказів сплати якої, відповіадчкою суду не надано, хоча вона гарантувала це до розгляду її заяви.

Зазначений документ, таким чином, підтверджує не недійсність судового рішення, а те, що вказані обставини виникли після ухвалення заочного рішення від 29.09.2025 р., а тому відповідно до ст. 285-287 ЦПК України не можуть бути враховані при перегляді.

Крім того, станом на дату подання цих заперечень на особовому рахунку відповідачки сформувалася переплата в сумі в сумі 4602,97 грн., яка утворилася внаслідок здійснених відповідачкою оплат, а також за рахунок коштів, стягнутих приватним виконавцем Шуляченком М.Б. у межах примусового виконання заочного рішення суду від 29.09.2025 р.

Отже, переплата виникла не через відсутність боргу чи його списання, а виключно внаслідок виконання судового рішення та проведених оплат. Це свідчить не про відсутність предмета спору, а навпаки про його існування та підтвердження самим боржником.

Таким чином, твердження відповідачки про нібито відсутність предмета спору є юридично необґрунтованим і суперечить фактичним обставинам справи. На момент подання позову та ухвалення заочного рішення предмет спору існував у повному обсязі. Подальші платежі відповідачки або надходження від приватного виконавця не спростовують, а підтверджують законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до положення ст. 6 ЄКПЛ, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов?язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення в справі «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р.). За практикою тлумачення права на ефективний захист в суді Європейським Судом з прав людини в рішенні у справі «Мірагалль Эсколано та інші проти Іспанії» допустимим обмеженням доступу до правосуддя відповідає застосування строків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов?язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду - кожна держава-учасниця цієї Конвенції (якої є Україна) - вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є - не допустити судовий процес у безладний рух, а тому сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку відповідачкою - не було подано до суду будь-яких належних та допустимих документальних доказів, які мають істотне та суттєве значення для правильного вирішення справи та які б не були враховані судом під час ухвалення судом заочного рішення або спростовують його висновки, а хибні твердження останньої є неспроможні з підстав, описаних вище в силу їх безпідставності.

За таких обставин, суд вважає, що вищезазначена заява про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.09.2025 року по даній справі є необґрунтованою, факти викладені в заяві недоведеними і голослівними, а обставини та доводи, на які посилається сторона відповідача надуманими та такими, що не знайшли свого відображення у матеріалах цивільної справи, і мають на меті лише затягування і зволікання виконання законного і обґрунтованого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 131,259,284,287,288 ЦПК України, ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 29.09.2025 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальної компанії «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлений та підписаний 04.03.2026 року.

Суддя Овідіопольського

районного суду Гандзій Д.М.