П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року

м. Рівне

Справа № 563/1303/25

Провадження № 22-ц/4815/152/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Обласова Сергія Анатолійовича на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2025 року у складі судді Сірака Д. Ю., ухвалене в м. Корець Рівненської області,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до Корецького районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що15 вересня 2023 року між ТОВ«Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1272-6339, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого Кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 18 000,00 грн., строк кредитування - 300 днів, базовий період - 30 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день, стандартна % ставка - 3,00 % в день; тип процентної ставки за користуванням Кредитом фіксована та процентна ставка за користуванням Кредитом не змінюється протягом усього строку користування Кредитом. Зазначає, що позивач (через партнера АТ КБ «ПриватБанк») видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний таким в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Натомість відповідач, порушив умови Кредитного договору та в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав інших своїх грошових зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 04 червня 2025 року загальний розмір заборгованості склав 177 300,00 грн.. Водночас кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс» шляхом часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у загальній сумі 87 300,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 90 000,00 гривень. Просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1272-6339 від 15.09.2023р. в розмірі 90 000 грн., з яких: 18 000 грн. -прострочена заборгованість за кредитом; 72 000 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; а також сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн..

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1272-6339 від 15.09.2023р. в розмірі 90 000,00 грн. та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком позичальника повернути кредит у строк та на умовах, передбачених договором, та обґрунтовано тими обставинами справи, які вказують, що такий обов`язок відповідачем як позичальником дотриманий не був.

Вважаючи рішення суду незаконним, представник ОСОБА_1 - адвокат Обласов Сергій Анатолійович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що відповідач ОСОБА_1 . Договір про відкриття кредитної лінії №1272-6339 від 15.09.2023р. з ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» в електронному вигляді не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. Відсутні докази, які свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор), у даному договорі, належить саме відповідачу. Тягар доказування факту укладення договору та дійсної волі сторони покладається на кредитодавця, якщо позичальник заперечує ці обставини. Позивач стверджує, що договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Одноразовий ідентифікатор (SMS-пароль) зазвичай не є кваліфікованим електронним підписом, який має презумцію рівнозначності власноручному підпису. Тобто для доведення його юридичної сили потрібні додаткові докази. Позивачем не додано доказів, що особа була належним чином ідентифікована під час реєстрації в системі фінансової установи (наприклад, через BankID, не надано фото ідентифікаційних документів, введення персональних даних, що відповідають паспорту), що допомагає встановити, що саме ця особа створила обліковий запис, з якого відбувалося подальше укладення договору. Не надано доказу, що одноразовий ідентифікатор був надісланий саме на фінансовий номер телефону, який належить особі (тобто номер прив`язаний до її банківської карти або іншим чином ідентифікований як її особистий. Не надано підтвердження, що особа самостійно ввела свої персональні дані, які співпадають з її ідентифікаційними даними. Також позивачем не надано технічних доказів (Лог-файли, докази відправки та отримання SMS-повідомлення, скріншоти та записи екрану). Позивач стверджує, що договір про відкриття кредитної лінії №1272-6339 від 15.09.2023р. був укладений саме в електронному вигляді. У справі відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. На цей час відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу від ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» за договором про відкриття кредитної лінії №1272-6339 від 15.09.2023р., отримання саме відповідачем даних коштів. Надані позивачем до суду електронна копія договору про відкриття кредитної лінії №1272-6339 від 15.09.2023р. з додатками, відповідачем не підписані. Оскільки належних, допустимих доказів використання грошових коштів відповідачем позивач не надав, тому вважає позовні вимоги недоведеними. Виписки з банківського рахунку позивачем не надано. Матеріали справи не містять також доказів фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). Звертає увагу суду, що розрахунки заборгованості за договором, копію якого додано до позовної заяви є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Розрахунки заборгованості, надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості. Також позивачем не надано виписки по рахунку. Вимога про нарахування та сплату відсотків, яка в чотири рази перевищує сам розмір позики і є явно завищеними, не відповідає ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України. Судом не враховано практику ЄСПЛ. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 15 вересня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , паспорт серії та номер НОМЕР_1 , виданий Ємільчинським РВ УМВС України в Житомирській обл. 13.12.2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_2 (так зазначено в Договорі) укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1272-6339 продукту «CreditKasa».

Згідно з п. 2.2. Договору, Кредитодавець відкрив Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, який зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що для мінімізації загальних витрат Позичальника за кредитом Кредитодавець рекомендує здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого Базового періоду строку кредитування ( п. 5.3 Договору).

Загальний розмір Кредиту (сума Кредиту) за цим Договором становить 18 000,00 грн. 4.2. Дата надання/видачі Кредиту: 15.09.2023 року.

Відповідно до п. 4.7.-4.10. Договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована. Базовий період складає 30 календарних днів. Стандартна процентна ставка становить 3,00 % за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промо ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою).

Згідно з п. 4.12. Договору, строк кредитування складає 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту Позичальнику. Надання додаткових грошових коштів Позичальнику у рахунок Кредиту на підставі Додаткової угоди не змінює строку кредитування. Дата повернення Кредиту - 10.07.2024 року.

Договір укладено Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Детальний порядок укладання цього Договору закріплено Правилами, а також відображено в умовах договору. Відповідно, Позичальник надає Кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати Кредит, шляхом заповнення на веб-сайті Кредитодавця усіх граф відповідної форми. При поданні інформації Позичальником вперше, відбувається реєстрація у ІТС Кредитодавця через веб-сайт Кредитодавця та формується його особистий розділ у ІТС Кредитодавця. Доступ до Особистого Кабінету здійснюється Позичальником після авторизації шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається позичальнику в СМС повідомленні або надається шляхом дзвінка на номер телефону, який вказаний Позичальником відповідно до п. 3.2. на веб-сайті Кредитодавця, і який має юридичне значення ідентифікації Позичальника в розумінні положень ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Позичальник також зобов`язаний вказати реквізити банківської платіжної картки та/або банківського рахунку, що належать особисто йому, для можливості належного виконання Кредитодавцем своїх зобов`язань за цим Договором.

Після прийняття Кредитодавцем рішення про можливість укладення цього Договору, Позичальнику повідомляється про прийняте рішення шляхом надання такої інформації через Особистий кабінет (оферта). Кредитодавець надсилає Позичальнику гіперпосилання для ознайомлення з проектом Договору. Проект Договору, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та включає умови, що пропонуються до укладення Позичальнику, в тому числі щодо процентів за користування Кредитом та строків сплати процентів. У разі погодження із запропонованими умовами Договору, Позичальник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття пропозиції Кредитодавця (акцепт) шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Позичальнику в СМС-повідомленні або надається шляхом здійснення дзвінка на номер телефону, який був наданий Позичальником, що вважається підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладаючи цей Договір, Кредитодавець та Позичальник визнають усі документи (в тому числі цей Договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію».

Підписуючи цей Договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами цього Договору та Правил. Сторони також узгодили, що Кредитодавець надсилає позичальнику підписаний Договір у Особистий Кабінет та на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 3.1.-3.11. Договору).

Як вбачається, розділі 12 Договору бачимо, що договір підписаний Електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) A0241.

На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор A0241, для підписання Кредитного договору №1272-6339 від 15.09.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Невід`ємною частиною цього Договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), продукту «CreditKasa», Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, що затверджені Наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 40-П від 15.06.2023 року; Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України.

Зважаючи на те, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії, не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку, і як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може, через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року, видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок НОМЕР_3 , вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів в сумі 18 000,00 грн. від ТОВ «Укр Кредит Фінанс», чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.

На підтвердження факту видачі кредиту ОСОБА_1 позивач також додав Довідку про перерахування суми кредиту (а.с. 31).

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18), від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20 (провадження № 61-6379св21).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р. суд дійшов висновку, що «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Можливість укладення договору вищевказаним способом підтверджується правовою позицією, яка викладена Верховним Судом у постанові від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 та ін.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг).

Як встановлено судом, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор A0241 для підписання Кредитного договору №1272-6339 від 15.09.2023 року, а відтак покликання апеляційної скарги про недоведеність факту укладення договору є неспроможними.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і як наслідок, виникнення заборгованості.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» визначило загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 04 червня 2025 року у сумі 177 300,00 грн., з яких: основний борг - 18 000,00 грн., залишок відсотків - 159 300,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором 1272-6339 від 15.09.2023 року.

Позивачем було прийняте рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у вигляді часткового списання заборгованості Позичальника за нарахованими процентами у загальній сумі 87 300,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 90 000,00 гривень, зважаючи на що заявлено вимогу про стягнення заборгованості в розмірі 90 000,00 грн., куди включено: прострочену заборгованість за кредитом в сумі 18 000,00 грн. та прострочену заборгованість за нарахованими процентами в сумі 72 000 грн..

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 зазначила, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 року (справа № 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточнюючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже, оскільки позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у нього виникла заборгованість, до якої включено тіло кредиту в сумі 18 000,00 грн. та відсотки за користування кредитом в розмірі 72 000,00 грн.

Позивачем до позовної заяви було долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором 1272-6339 від 15.09.2023 року на а.с. 32-35.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 травня 2019 року у справі № 910/20107/17 зроблено висновок, що «…суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17».

Учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення.

Тобто, якщо відповідач не згоден з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, в тому числі й щодо розрахунку заборгованості, не спростував його належними та допустимими доказами, не надав власного розрахунку наявної заборгованості, клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд також бере до уваги, що відповідач на спростування заборгованості нарахованих процентів не надав суду іншого належного розрахунку, який відрізнявся б від наданого позивачем, виходячи з умов кредитного договору.

З огляду на наведене, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України, а тому відповідні доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Обласова Сергія Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Хилевич С. В.