Провадження № 2/466/916/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Зими І.Є.

секретаря с/з Васинчик М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в :

19 листопада 2025 року, ТОВ «Споживчий Центр» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором № 03.04.2025-100000077 від 03.04.2025 року в розмірі 70 600 грн. та судовий збір.

В обґрунтування вимог зазначає, що 03 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферту) № 03.04.2025-100000077 шляхом акцепту відповідачем пропозиції кредитодавця в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у розмірі 20 000 грн , строком на 183 дні з кінцевою датою повернення 02 жовтня 2025 року.

Факт перерахування кредитних коштів підтверджується квитанцією про видачу коштів від 03.04.2025 року, що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 70 600 грн, яка складається з: тіла кредиту 20 000 грн; процентів за користування кредитом 36 600 грн; комісії, пов`язаної з наданням кредиту 4 000 грн; неустойки 10 000 грн. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 24.11.2025 року справу призначено до розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подала відзиву на позовну заяву.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферту) № 03.04.2025-100000077 шляхом електронного акцепту з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статей 205, 207 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк.

Судом встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти, однак свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів виконала неналежним чином, що відповідно до статті 610 ЦК України є порушенням зобов`язання. Заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20 000 грн відповідачем не погашена, доказів зворотного суду не надано, у зв`язку з чим вимога про стягнення основної суми боргу є обґрунтованою.

Відповідно до статей 536, 1056-1 ЦК України проценти за користування кредитом сплачуються у розмірі та порядку, визначених договором. Наданий позивачем розрахунок процентів у сумі 36 600 грн відповідачем не спростований, а тому підлягає стягненню.

Комісія у розмірі 4 000 грн передбачена умовами договору як плата за надання кредиту.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» комісії входять до складу загальних витрат за споживчим кредитом. Правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17, свідчить про те, що умови договору щодо комісій не є нікчемними та можуть бути визнані недійсними лише у разі їх оспорювання, чого у цій справі здійснено не було.

Кредитний договір укладено після 24 січня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України № 3498-IX від 22.11.2023, яким дозволено нарахування неустойки за прострочення виконання зобов`язань за договорами споживчого кредиту.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойка є грошовою сумою, яку боржник зобов`язаний сплатити у разі порушення зобов`язання. Оскільки відповідач не заявляла клопотань про зменшення розміру неустойки та не надала доказів її неспівмірності, підстави для застосування статті 551 ЦК України відсутні. Отже, вимога про стягнення неустойки у розмірі 10 000 грн є правомірною.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а відповідач доказів належного виконання зобов`язань або спростування розрахунку заборгованості суду не надав.

Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 03.04.2025-100000077 від 03.04.2025 року у розмірі 70 600 (сімдесят тисяч шістсот) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.

Апеляційна скарга на заочне рішення подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Сторони в справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя І. Є. Зима