Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2/357/1391/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2026 р. місто Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., за участю секретаря судового засідання Старунської А.С., позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Вдовики О.М., представника відповідача адвоката Капустіна В.В., третьої особи ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду № 3 клопотання про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить у судовому порядку стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

06.01.2026 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 23.01.2026 11:00.

23.01.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення судового засідання на 04.03.2026 11:30, для реалізації права на подання заяв щодо спору.

04.02.2026 представник відповідача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Також, просив зупинити провадження у справі №357/18896/25, оскільки ОСОБА_4 особисто бажає приймати участь у судовому засіданні, однак наразі перебуває у складі Збройних Сил України та проходить службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка виконує бойові завдання на території Харківської області, отже не має можливості примати участь у розгляді справи. Тому, на підставі п.2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, вважає за необхідне зупинити провадження у справі для забезпечення права відповідача безпосередньо взяти участь у судових засіданнях щодо стягнення з нього аліментів. Водночас, таке зупинення жодним чином не вплине на права дитини, оскільки ОСОБА_3 у добровільному поряду допомагає донці і припиняти надання матеріальної допомоги не збирається.

16.02.2026 представник позивача, адвокат Вдовика Олена Миколаївна, подала до суду відповідь на відзив, у якій просила позов задовольнити у повному обсязі.

02.03.2026 представник відповідача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

04.03.2026 представник позивача, адвокат Вдовика Олена Миколаївна, подала до суду заперечення на заяву про зупинення провадження у справі, у яких зазначила, що сторона позивача заперечує проти задоволення такого клопотання. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Предметом спору у даній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. Дійсно сторона позивача визнає факт перебування відповідача на військовій службі, що є документально доведеним, та це вочевидь ускладнює його безпосередню участь в судових засіданнях при розгляді справи. Однак, звертає увагу на те, що розгляд даної справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження, а інтереси відповідача представляє адвокат Капустін В.В., що свідчить про можливість відповідача захистити свої інтереси під час розгляду справи та не порушить його прав в ході судового розгляду. Відповідно до п.2 ч. 1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідно до довідки № 1848/7/939 від 10/01/2026, відповідач дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині № НОМЕР_2 . У той же час, вказана довідка не містять відомостей про те, що військова частина № НОМЕР_2 , у якій проходить службу відповідач переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України. Крім того, інтереси відповідача за укладеним договором представляє адвокат, який не обмежений в реалізації процесуальних прав сторони відповідача, не доведена неможливість участі відповідача у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Сторона відповідача повною мірою реалізувала свої права, що підтверджується відзивом на позовну заяву, де висловлено позицію щодо спору, долучено необхідні докази, заявлено клопотання про виклик свідка. З огляду на висловлену позицію відповідача щодо заявлених позовних вимог вважає, що відсутня підстава для зупинення провадження у справі, оскільки процесуальні права відповідача не порушені. Інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований у цій справі на шкоду інтересам позивача, меті цього інституту та принципам цивільного судочинства. Крім того, дана цивільна справа стосується чутливої сфери правовідносин забезпечення права дитини на утримання, оскільки така продовжує навчання. Окремо звертає увагу на посилання представника відповідача на постанову ВСУ від 12 листопада 2025 року, справа № 754/947/22, а саме що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан». Однак, окрім даної Постанови ВСУ в межах вказаної справи містяться Окремі думки суддів Великої Палати Верховного Дашутіна І. В., Стрелець Т. Г., Шевцової Н. В. Також звертає увагу, що у випадку зупинення провадження у даній справі та у випадку, коли воно буде поновлено вже після досягнення донькою сторін 23-річного віку, то у позивача зникне право стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, а відтак позивачу гарантовано буде відмовлено у задоволені позову. Таким чином, просить у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовити.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та заперечила проти клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки у добровільному порядку вона із відповідачем не може дійти згоди щодо утримання ОСОБА_2 .

Представник позивача адвокат Вдовика Олена Миколаївна у судовому засіданні заперечила проти клопотання про зупинення провадження у справі, з обставин викладених у запереченнях. Також, зазначила що позивач визнає, що відповідач перебуває у складі ЗСУ, але його інтереси представляє представник адвокат.

Представник відповідача - адвокат Капустін Віталій Володимирович у судовому засіданні клопотання підтримав та зазначив, що відповідач не ухиляється від обов`язку утримувати доньку та перераховує на її рахунок кошти.

Відповідач - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Третя особа - ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала та зазначила, що дійсно вона отримує кошти від батька на рахунок вказаний у платіжних інструкціях, які додані представником відповідача, та просила відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

При вирішення клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

П. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Сторона у справі може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 27.02.2023 у справі №380/7845/21).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року, у справі № 754/947/22, провадження № 14-74цс25, зазначено, що норми права (п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України) забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Отже, правила, визначені п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм. Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації для застосування судом п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд має отримати докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який Указами Президента України було неодноразово продовжено та який діє по даний час.

Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на військовослужбовців, тобто осіб, які проходять військову службу.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Збройні сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Ст. 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Встановлено, що відповідач у справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на військовій службі за контрактом, у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджено довідкою (форма 5) військової частини НОМЕР_1 ЗСУ МОУ від 10.01.2026 за №1848/7/939.

Суд критично оцінює заперечення позивачки щодо зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У ч. 1 ст. 251 ЦПК України визначені випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі. У пункті 2 частини першої вказаної норми встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Сутність підстав зупинення провадження у справі, передбачених у частині першій статті 251 ЦПК України та які є обов`язковими для суду, обумовлена необхідністю додержання основних засад (принципів) цивільного судочинства, оскільки жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (ч. 5 ст. 4 ЦПК України).

Помилковим є твердження представника позивачки про врахування в цій ситуації предмету спору (стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки) або того, чи користується відповідач правничою допомогою представника, оскільки, з огляду на імперативність припису п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, такі умови мали б бути прямо передбачені законодавцем саме в цій нормі. Наприклад, умова про те, що суд не зупиняє провадження у справі, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника, передбачена у ч. 3 ст. 252 ЦПК України, що визначає право суду зупинити провадження у справі, та застосовується лише у випадках, якщо вирішується питання про зупинення провадження у справі на підставі п. 1-3 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

Право сторони у справі користуватися правничою допомогою не може бути протиставлене її праву на участь у розгляді своєї справи як складової права «доступу до суду».

Отже, зміст п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, є чітким, доступним і передбачуваним, тому не потребує застосування методів її тлумачення судом, аналогії права чи закону.

Тому, з огляду на імперативність припису п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, єдиною умовою для вирішення процесуального питання зупинення провадження у справі на підставі цієї норми є наявність доказів перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, та є обов`язковим для суду.

Слід також враховувати, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

Згідно із ст. 125 ЦПК України, зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків, а з дня відновлення провадження перебіг процесуальних строків продовжується.

Відповідно до ч.1 ст.254 ЦПК України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Отже, після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, відповідач зобов`язаний повідомити про це суд.

Керуючись ст. 187, 251, 253, 254, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України у військовій частині, що переведена на воєнний стан.

Зобов`язати відповідача - ОСОБА_3 повідомити Білоцерківський міськрайонний суд Київської області про припинення його перебування у складі Збройних Сил України протягом 10 днів з дня такого припинення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 12.03.2026, з урахуванням ч.3 ст. 124, ч.6 ст. 259 ЦПК України.

Суддя: О. В. Бондаренко