ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Голобородька Олександра Петровича на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 05 вересня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 05 вересня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства передано на розгляд до Пересипського районного суду м. Одеси за територіальною підсудністю.

Ухвала обґрунтована тим, що згідно з довідки Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 11574/01-27, відомості про реєстрацію ОСОБА_2 , відсутні.

Згідно з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1736889 від 04.09.2024 року, відповідач ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Кіровського району АР Крим.

Отже згідно із загальними правилами підсудності встановленими ст. 27 ЦПК України дана справа підсудна Кіровському районному суду Автономної Республіки Крим.

Згідно з Розпорядженням Верховного Суду № 36/0/9-22 від 05.07.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Кіровського району АР Крим визначено за Пересипським районним судом м. Одеси.

Непогодившись із таким рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що згідно ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Таким чином, ЦПК України передбачено, що позови про встановлення батьківства відповідача можуть подаватися а зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Зважаючи на вказане , скаржник вважає що звернувся до належного суду за територіальної підсудністю, а тому просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 05 вересня 2025 року, та направити справу для продовження розгляду до Автозаводського районного суду міста Кременчука.

При направленні справи до Пересипського районного суду м. Одеси за територіальною підсудністю суд першої інстанції керувався тим, що відповідач має зареєстроване місце проживання у АР Крим, відомостей про наявність його місця реєстрації у м.Кременчук матеріали справи не містять, а отже справа підлягає направленню в суд до якого за територіальної юрисдикцією належить місце реєстрації відповідача.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на слідуюче.

У ст.124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Право альтернативної підсудності закріплено у ст. 28 ЦПК України.

Так, ч. 1 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

Суд не має право обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів»).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Частиною 9 ст. 187 ЦПК України передбачено, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У справі, що переглядається, при зверненні до суду ОСОБА_1 було заявлено вимогу про встановлення батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно доньки ОСОБА_3 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Кременчук, Полтавської області.

Отже, предметом спору у даній справі є встановлення батьківства, що відповідно до приписів ст. 28 ЦПК України можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Оскільки спір про визнання батьківства віднесений до переліку справ, підсудність яких визначається за вибором позивача, положення діючого процесуального законодавства та зміст спірних правовідносин надають право позивачу обирати на власний розсуд суд, який має розглядати його позовну заяву, та враховуючи, що ОСОБА_1 має дитину, яка народжена ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої і заявлено вимогу про встановлення факту батьківства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про визначення підсудності вказаного позову за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 .

Згідно з матеріалами справи, зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Автозаводського районного суду м.Кременчука .

Таким чином, в даному випадку, підсудність справи має визначатись згідно з ч. 1 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а оскаржувана ухвала судді першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи для провадження розгляду до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Голобородька Олександра Петровича задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 05 вересня 2025 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Автозаводського районного суду міста Кременчука.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов