Номер провадження: 22-ц/813/1420/26
Головуючий у першій інстанції Скриль Ю. А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2025 року, постановленого під головуванням судді Скриль Ю.А., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

19.06.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі по тексту ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 76 806,00 грн, судового збору у сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 16.09.2023 року ОСОБА_2 подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, на підставі якої 16.09.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладений договір кредитної лінії № 438322768, який є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. На виконання умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15000,00 грн з річною процентною ставкою 251,85% річних, що на день укладення договору становить 0,69% в день від суми залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Якщо договір продовжується, то з 14.10.2023 року проценти нараховуються за процентною ставкою 722,90% річних, що на день укладення договору становить 1,98% в день від суми залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Свої зобов`язання відповідач належним чином не виконував, грошові кошти у встановлений договором строк не повернув, проценти не погасив.

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року.

28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року та інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції.

31.12.2021 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року та інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

31.12.2022 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року; інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

31.12.2023 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

Згідно Реєстру прав вимог № 263 від 19.12.2023 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимог за договором кредитної лінії від 16.09.2023 року, укладеного з відповідачем ОСОБА_2

10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/1024-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору.

29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором ч у розмірі 76806,00 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представником ТОВ «ФК «Ейс» подано апеляційну скаргу, в якій просить суду оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 року по 31.12.2024 року, предметом якого є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у реєстрах прав вимоги. Скаржником зауважується, що згідно умов договору, реєстр не є разовим документом , оскільки договір факторингу передбачає можливість їх укладення множинну кількість разів у випадку бажання та необхідності сторін та відповідно до витягу х реєстру прав вимоги № 263 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, 19.12.2023 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 39705,0 грн. При цьому, зауважується, що вказаний договір факторингу від 28.11.2018 року у встановленому законом порядку не визнавався недійсним, а тому відповідно, підписання реєстру є актом виконання сторонами своїх зобов`язань за договором факторингу, зауваживши про підписання такого вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 16.09.2023 року.

З огляду на викладене, скаржником стверджується, що відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього, а тому реєстр № 263 від 19.12.2023 року, що містить інформацію про боржника підтверджує факт переходу права вимоги у визначений момент (дату його підписання).

Щодо переходу права вимоги за договором факторингу № 10/1024-01 від 10.10.2024 року, скаржником зазначається, що відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 10.10.2024 року до договору, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 76806,0 грн, тобто передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності договору факторингу до 31.12.2024 року. При цьому, положеннями п.п. 5.3.3 договору факторингу № 10/1024-01 від 10.10.2024 року фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі й відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Щодо переходу прав вимоги за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року скаржником зазначається, що відповідно до умов договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги по заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу від 29.05.2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 76806,0 грн, що також підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором.

Окрім того, також стверджується, що надані позивачем витяги з реєстру прав вимоги до договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, № 10/1024-01 від 10.10.2024 року, № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також містять всю важливу інформацію: номер реєстру, номер договору, дату договору, суми заборгованостей, реквізити сторін, а також містять всі необхідні реквізити, підписи сторін та оформлені належним чином, відповідно до встановлених форм договорів факторингу. При цьому, чинне законодавство не містить чітких вимог щодо форми витягів з реєстрів, які підтверджують перехід права вимоги за договором факторингу.

Щодо оплати договорів факторингу скаржником зазначається, що перехід прав вимоги за договорами факторингу відбувається за реєстрами прав вимоги боржників, оплата не є імперативною формою даних договорів факторингу, а тому реєстр прав вимоги, підписаний сторонами, є достатнім доказом передачі права вимоги. При цьому, зауважено, що у випадку відсутності фінансування договори факторингу були б розірвані в односторонньому порядку кожним із клієнтів, що передбачено умовами даних договорів.

Скаржником також зауважено, що висновки Верховного Суду на котрі містяться посилання в оскаржуваному рішенні не є подібними зі спірними правовідносинами за змістовним критерієм та є частково подібними за суб`єктним та об`єктним критерієм, що виключає можливість врахування таких під час розгляду даної цивільної справи.

Своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України учасники справи не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що 16.09.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладений договір кредитної лінії № 438322768, який є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

З вказаного договору вбачається, що ОСОБА_2 підписав зазначений договір одноразовим ідентифікатором CWYK, який відправлено 16.09.2023 року о 19:07:45 годині на номер телефону НОМЕР_1 та введений 16.09.2023 року о 19:08:43 годині.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання, а саме перерахувало на картку відповідача № 4441-11ХХ-ХХХХ-4228 кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн згідно договору № 438322768 від 16.09.2023 року.

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії до 28.11.2019 року.

28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року, інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, продовживши строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції.

31.12.2021 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

31.12.2022 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

31.12.2023 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року, інші умови договору залишилися без змін відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

Згідно долученого позивачем акту звірки від 31.12.2023 року розрахунків станом на 31.12.2023 року зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимог № 263 від 19.12.2023 року за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та Протокол узгодження факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимог № 263 від 19.12.2023, ТОВ «Таліон Плюс» як фактор здійснив оплату суми фінансування на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» як клієнту за Реєстром прав вимог № 263 від 19.12.2023 за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факту дійсності переходу права вимоги стосовно відповідача ОСОБА_2 від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», у подальшому від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та наприкінці від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача ТОВ «ФФК «Ейс», а отже і відсутність у позивача порушеного права.

Таким чином суд вбачає наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог через відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача.

Однак, із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується та з огляду на наведені скаржником доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст. 1078 ЦК України).

Згідно ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.

У пункті 5 ч. 1 ст. 1 Закону зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 Закону № 2664-III, за змістом ч. 1 ст. 6 якого передбачено, що договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Відповідно до п. 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів-суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).

Відповідно, за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, тобто грошові кошти мають передаватися клієнту у розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послуги з фінансування (надання позики або кредиту).

При цьому, як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 така плата за надану фактором послугу може бути встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу.

Натомість грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажом останньому (ч. 1 ст. 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом ч. 2 ст. 1084 ЦК України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника.

Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги.

Згідно матеріалів справи 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, строком дії до 28.11.2019 року.

Право вимоги за даним договором відповідно до п. 4.1 переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру права вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Пунктом 4.2 також визначено, що всі суми, що наводяться в реєстрі прав вимог, зазначаються в Національній валюті України гривні, станом на дату підписання сторонами такого реєстру прав вимоги.

При цьому, в пункті 3 укладеного договору факторингу сторонами також визначено порядок сплати фінансування за договором, згідно якого фінансування належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі права вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладення додаткової вимоги.

З матеріалів справи також вбачається, що 28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2020 року, інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, продовживши строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції. Пунктом 4.1 визначено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги.

31.12.2021 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

31.12.2022 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

31.12.2023 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року, інші умови договору залишилися без змін відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

Тобто, з огляду на наведені умови укладеного 28.11.2018 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу, строк дії якого неодноразово продовжувався, шляхом укладення між сторонами вищевикладених додаткових угод, підтвердженням факту відступлення права вимог за вказаним договором факторингу є безпосередньо підписання сторонами реєстру прав вимог, що в свою чергу засвідчує передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, що обумовлено сторонами в укладеному 28.11.2018 року договорі факторингу № 28/1118-01.

Відомостей щодо оскарження наведених угод та безпосередньо договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року в порядку визначеному чинним законодавством в матеріалах справи не міститься.

При цьому, долучений до позовної заяви реєстр прав вимоги № 263 від 19.12.2023 року містить відомості щодо боржника ОСОБА_2 , РНОКПП останнього, зазначення номеру кредитного договору, розмір заборгованості по основному боргу та відсоткам, а також розмір загальної заборгованості станом на дату підписання даного реєстру прав вимоги 39705,0 грн. Згідно змісту даного реєстру прав вимоги, даний реєстр підписаний 19.12.2023 року сторонами вищевказаного договору факторингу від 28.11.2018 року за допомогою електронного цифрового підпису, що у відповідності до умов договору факторингу підтверджує факт переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» до боржників, в тому числі й до ОСОБА_2 за укладеним 16.09.2023 року з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договором кредитної лінії № 438322768.

Окрім того, згідно долученого позивачем акту звірки від 31.12.2023 року розрахунків станом на 31.12.2023 року зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимог № 263 від 19.12.2023 року за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, сторонами підтверджено, що станом на 31.12.2023 року фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення прав вимог за реєстром прав вимоги № 263 від 19.12.2023 року за договором факторингу № 28/1118-01. Вказаний акт звірки також міститься підписи сторін. Тобто, ТОВ «Таліон Плюс» дотримано обумовлений сторонами порядок порядок сплати фінансування за договором факторингу від 28.11.2018 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зауважити щодо неповного встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи та як наслідок помилковість висновків суду щодо відсутності підтвердження факту переходу права вимоги за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року укладеного між кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс».

Окрім того, слід також зауважити щодо передчасних висновків суду першої інстанції також в частині відсутності підтвердження подальшого переходу права вимоги до боржника ОСОБА_2 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивача ТОВ «ФК «Ейс», з огляду на наступне.

Пунктом 4.1 укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договору факторингу № 10/1024-01 від 10.10.2024 року визначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Долучений позивачем реєстр прав вимоги № 2 від 10.10.2024 року також міститься всі необхідні відомості про боржника ОСОБА_2 , згідно якого загальна заборгованість останнього становить 76806,0 грн, та засвідчений підписами сторін вказаного договору факторингу, що у відповідності до умов договору підтверджує факт переходу права вимоги до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

На підтвердження проведення ТОВ «Таліон Плюс» оплати за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги № 2 від 10.10.2024 року позивачем долучено платіжну інструкцію в національній валюті від 16.10.2024 року № 7524.

Згідно п. 1.2 укладеного 29.05.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанси» та ТОВ «ФК «Ейс» договору факторингу № 29/05/25-Е, сторонами обумовлено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Ціна продажу за договором згідно п. 3.3 становить 4 437 227,55 грн.

29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанси» та ТОВ «ФК «Ейс» також у відповідності до наведеним умов договору підписано акт прийому-передачі реєстру боржників (додаток № 2 до договору), копія якого долучена позивачем до позовної заяви та міститься в матеріалах справи. На пілтвердження сплати за довго ром факторингу, позивачем також долучено платіжні інструкції від 04.06.2025 року № 243, № 245, № 246, № 247 та № 248, а також підписаний сторонами реєстру боржників із зазначенням відомостей щодо боржника ОСОБА_2 , згідно якого загальна заборгованість за кредитним договором становить 76806,0 грн.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене в своїй сукупності, колегія суддів зауважує щодо помилкових висновків суду першої інстанції, оскільки наявними матеріалами справи підтверджується факт переходу прав вимог від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», в подальшому від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача ТОВ «ФК «Ейс»

Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладеного договір кредитної лінії № 438322768, згідно умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти (2.1). Кредитодавець надає позичальнику перший транш в сумі 15000,00 грн одразу після укладання договору (п. 2.3 договору).

Згідно п. 4.12, п. 4.13 договору від 16.09.2023 року № 438322768 цей договір є електронним документом створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Пунктом 4.10.5 договору визначено, що позичальник з використанням комунікаційного ресурсу кредитодавця в особистому кабінеті перейшов до ознайомлення з офертою, яка містить в собі паспорт кредиту та проект договору. Також оферта у вигляді електронного документа відправлена на електронну пошту позичальника. Одночасно ІКС кредитодавця згенеровано одноразові ідентифікатори для підтвердження ознайомлення з паспортом кредиту та для акцептування умов договору, які направлено позичальнику на смс-повідомлені та/або в повідомлені в месенджер та/або в електронному листі на електронну пошту та/або в особистому кабінеті.

Позичальник відповідно до п. 4.10.6 ознайомився з інформацією наведеною в паспорті кредиту, який надано кредитодавцем позичальнику у вигляді електронного документа, підписаного створенням кваліфікованого електронного підпису директора кредитодавця, шляхом відправки оферти електронним листом на адресу електронної пошти позичальника та шляхом відображення оферти в особистому кабінеті. На підтвердження ознайомлення з паспортом кредиту позичальник вводить одноразовий ідентифікатор направлений кредитодавцем у спеціальному полі під офертою в особистому кабінеті.

Позичальник, ознайомившись з усіма істотним умовами ферти, надав згоду на укладення договору, шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (п. 4.10.7).

Згідно п. 5.1 договору, кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізит платіжної картки 4441-11ХХ-ХХХХ-4228, що відбувається не пізніше ніж протягом трьох банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.

Кредитна лінія надається строком на 28 днів від дати отримання кредиту. Дата закінчення дисконтного періоду кредитування 14.10.2023 рік.

Кінцева дата повернення кредиту відповідно до п. 7.3 16.10.2028.

Відповідно до розділу 8 Договору, яким передбачена вартість послуг кредитодавця, ціна договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обрано моделі поведінки позичальника і прораховується в наступному порядку: за період від дати видачі кредиту 14.10.2023 проценти нараховуються за процентною ставкою 251,85% річних, що в день становить 0,69% від суми кредиту за кожен день користування ним. Якщо позичальник вчинить дії, описані у пункті 3.2 Договору щодо продовження дисконтного періоду кредитування, проценти нараховуються за ставкою 722,90% річних, що в день становить 1,98% від суми кредиту за кожен день користування ним. Після закінчення дисконтного періоду проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70%, що в день складає 2,98% від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним.

Згідно з п.11.2 строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання та діє протягом 5 років, в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.

Відповідно до 14.9 Договору сторони засвідчують, що укладення цього Договору відповідає вільному волевиявленню Сторін, жодна із Сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа Договору, права та обов`язки Сторін, інші умови Договору), та умови Договору є взаємовигідними для кожної із Сторін. У разі істотної зміни обставин, якими Сторони керувалися при укладенні Договору, Договір може бути змінений або розірваний тільки за згодою Сторін.

Відповідно, з огляду на викидане сторонами вказаного договору кредитної лінії № 438322768 від 16.09.2023 року обумовлено всі істотні умови надання кредитного ліміту, в тому числі й безпосередньо суму кредиту, порядок зарахування кредитних коштів, розмір процентної ставки та порядок погашення кредиту і сплати процентів за користування таким. Даний договір укладено сторонами в порядку визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а тому договір має відповідні правові наслідки, що й договір укладений у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Дійсність договору про кредитної лінії в судовому порядку не спростовано.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна також відповідь АТ «Універсал Банк» від 09.07.2025 року № БТ/Е-7550, направлена на адресу суду першої інстанції на виконання ухвали суду від 27.06.2025 року про витребування доказів. З наданої відповіді вбачається, що за період з 16.09.2023 року по 21.09.2023 року на картковий рахунок № НОМЕР_2 , який відкрито на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , та відомості про який також значаться в п. 5.1 укладеному з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договорі, надходили грошові кошти на суму 15 000,00 грн, що також визначено даним договором.

Тобто, матеріалами справ підтверджується факт отримання позичальником кредитних коштів у розмірі визначеному договором, на підтвердження якого позивачем також долучено платіжне доручення № а834604d-7af3-4da6-b67c-9b78750a47d8 від 16.09.2023 року.

Згідно наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості відповідачем у визначений п. 7.2 договору строк отримані кредитні кошти повернено не було, а тому на наявну заборгованість нараховувалися проценти в розмірі та порядку визначеному п. 8 договору.

Станом на 19.12.2023 року, тобто на момент переходу прав вимоги за договором кредитної лінії від 16.09.2023 року, розмір заборгованості відповідача становить 76806,0 грн, яка складається з 15000,0 грн заборгованості за основним боргом та 61806,0 грн заборгованість за процентами (т. 1, а.с. 101-103).

Відповідачем наданий розрахунок заборгованості не спростовано та будь-якого альтернативного розрахунку заборгованості та/або доказів на підтвердження повернення кредиту в повному обсязі або частково не надано.

Таким чином, враховуючи викладене, оскільки наявними матеріалами справи доведено факт отримання відповідачем ОСОБА_2 кредитних коштів в порядку та відповідно до визначених договором кредитної лінії від 16.09.2023 року умовах, а також доведення наявності існуючої заборгованості за даним кредитом у заявленому позивачем розмірі, колегія суддів приходить до висновку про наявність в даному випадку правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором кредитної лінії укладеного з ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» у розмірі 76806,0 грн.

З огляду на вищевикладене в своїй сукупності, колегія суддів вважає також зауважити про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та відповідно наявність підстав для її задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За подання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» сплачений судовий збір у розмірі 2422,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 16605 від 16.06.2025 року.

За подання апеляційної скарги ТОВ «ФК «Ейс» сплачений судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 28166 від 14.10.2025 року.

Відповідно, з урахуванням висновків суду про наявність підстав для повного задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судовий збір, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 становить 6055,80 грн.

Окрім того, апеляційна скарга також містить вимоги ТОВ «ФК «Ейс» щодо стягнення з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7000,0 грн.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником ТОВ «ФК «Ейс» на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у визначеному в апеляційній скарзі розмірі надано копію договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року, в якому наведений перелік наданих правових та юридичних послуг; копію додаткової угоди № 5 від 30.05.2025 року; копію протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати суду при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30 вересня 2020 року, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Від відповідача клопотання про неспівмірність заявлених до стягнення витрат не надходило.

Таким чином, враховуючи надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу та відсутність заперечень стосовно заявлених витрат з боку відповідача, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення відповідного клопотання скаржника.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

З огляду на положення п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2025 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» () заборгованість за кредитним договором № 438322768 від 16.09.2023 року у розмірі 76806,0 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 6055,80 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,0 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 06 березня 2026 року.

Головуючий О.С. Комлева

Судді М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда