ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/188/26 Справа № 213/3193/25 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
05 березня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 213/3193/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
відповідач Приватне акціонерне товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»
розглянувши в порядку ч. 3 ст 270 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, заяву Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про ухвалення додаткового рішення у справі № 213/3193/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про нарахування та стягнення заробітної плати, визнання незаконним та скасування наказу про зменшення заробітної плати, зобов`язання поновити попередні умови праці,
В червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПрАТ «ІнГЗК») про нарахування та стягнення заробітної плати, визнання незаконним та скасування наказу про зменшення заробітної плати, зобов`язання поновити попередні умови праці.
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2025 року з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ІнГЗК» стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє Пророк В.В., залишено без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2025 року та додаткове рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2025 року - залишено без змін.

До суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі звернувся представник Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», в якій аявник просить ухвалити додаткове рішення у справі, оскільки судом апеляційної інстанції не було вирішено питання щодо стягнення з апелянта на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, про стягнення яких було зазначено у відзиві на апеляційну скаргу та зазначено орієнтовно очікувані судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

26 лютого 2026 року представник відповідача подав заяву про розподіл судових витрат, до якої долучив: Договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180316-МІХ/ ІНГЗК/1 від 16 березня 2018 року; Додаткову угоду № 8 від 31 грудня 2022 року; Додаткову угоду № 9 від 01 червня 2023 року; Додаткову угоду № 1/25 від 09 січня 2025 року; Додаткову угоду № 2/25 від 24 грудня 2025 року; розрахунок розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) за Договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 24 лютого 2026 року; Акт прийому-передачі отриманої професійної правничої допомоги до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180316-МІХ/ІНГЗК/1 від 16 березня 2018року № 7 (7 000 грн); Рахунок на оплату № 7 від 24 лютого 2026 року (7 000 грн).

Виходячи з вищенаведених критеріїв розподілу судових витрат і обставин даної справи, того, що адвокат Рабко Т.О. приймала участь у розгляді даної справи в суді першої інстанції і позиція відповідача, інтереси якого представляла адвокат, була неодноразово висловлена представником відповідача як у відзиві на позовну заяву, так і в відзиві на апеляційну скаргу, та на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не змінилась, з урахуванням наведених вище висновків Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції, підлягають стягненню частково, а саме у сумі 5 000 грн. Такий розмір буде відповідати критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності, і співмірності із виконаною роботою у суді апеляційної інстанції, і такі належить стягнути з позивачки ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 270, 381 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити по справі № 213/3193/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про нарахування та стягнення заробітної плати, визнання незаконним та скасування наказу про зменшення заробітної плати, зобов`язання поновити попередні умови працідодаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»витрати на професійну правничу допомогу у цій справі, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст додаткової постанови складено 05 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: