09.03.2026 Суддя Ритов Я. М.
Справа № 644/2277/26
Провадження № 2/644/2853/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Харків

Суддя Індустріального районного суду міста Харкова Ритов Я.М., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з поверненню боргів» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № С010/0469/82/0155798 від 12.12.2014 р. у загальному розмірі 61 543 грн., за кредитним договором № 014-RO-82-114293399 від 16.11.2021 р. у загальному розмірі 600224,87 грн., а всього 121 767,87 грн., а також судових витрат.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю, що її необхідно повернути позивачу, з наступних підстав.

Відповідно до частин першої - другої статті 188 Цивільного процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Під вимогою слід розуміти матеріально - правову вимогу позову, яка складає його предмет.

Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Як роз`яснено у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм процесуального права, є підстави вважати, що умовою об`єднання позовів позивача в одному провадженні є однорідність позовних вимог, спільність предмета позову позивача, спільність підстав позову, прав і обов`язків відповідача/ів та процесуальна доцільність.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18, провадження № 12-231гс18).

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 15.02.2019 № 910/11811/18 зауважив, що кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (кредитні договори, договори забезпечення, тощо).

Отже, кожна із вимог про стягнення шкоди, заборгованості є самостійною вимогою.

Для вирішення по суті спору, суд повинен буде дослідити та вивчити кожен із означених договорів та правовідносини сторін, що виникли на їх підставі, встановити наявність або відсутність підстав для їх розірвання окремо по кожному з договорів.

При цьому, суд відзначає, що кожен із зазначених вище договорів має своє коло конкретних учасників, які мають права та обов`язки один відносно одного, і таким чином не перебувають в юридичному зв`язку між собою з приводу об`єкту правовідносин.

Судом встановлено, що предметом спору є не однорідні права та обов`язки, право позивача на пред`явлення вимоги про повернення коштів до відповідача виникло з різних підстав (різні договори кредиту укладенні з різними фінансовими установами, з різними умовами отримання та повернення коштів, різним строком повернення коштів), таким чином і обов`язки відповідача щодо кожного з наведених вище договорів є різними.

Таким чином, позовна заява фактично містить декілька самостійних вимог про стягнення заборгованості за різними договорами кредиту, укладеними відповідачем з різними кредиторами.

При цьому, кожна з вимог про стягнення заборгованості не пов`язана з іншими заявленими у позові вимогами ані підставою виникнення, ані поданими доказами, вони не є основними та похідними одна до одної.

Сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог не лише суперечить приписам ст. 188 ЦПК України, але й перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін, значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті.

Тобто, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами позики не підпадають під дію ч.1 ст.188 ЦПК України, оскільки заборгованість відповідача зумовлена різними підставами її виникнення (з різних договорів) доказово не пов`язаними між собою.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадку, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Згідно ч. 1ст. 188 ЦПК України, порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у ч. 1ст. 188 ЦПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах 4 та 5 вказаної статті.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, що є підставою повернення позовної заяви.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду в загальному порядку, після усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Я.М. Ритов