Провадження №2/359/524/2026
Справа №359/7368/25
11 лютого 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі посольства Російської Федерації про відшкодування майнової та моральної шкоди, -
1. Короткий зміст позовних вимог.
2. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача ОСОБА_2 надав до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав. Про час та місце розгляду цивільної справи був повідомлений через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.
3. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.58-59).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.69).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України.
4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Chery», модель Tiggo 4, номерний знак НОМЕР_1 , згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.12-13).
Спірні правовідносини регулюються гл.82 «Відшкодування шкоди» ЦК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про міжнародне приватне право».
5. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору.
Згідно з ч.2 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
За вимогами ч.6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.
Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди.
У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом ч.1, п.1 та п.2 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до положення ч.3 ст.23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в пунктах 3 та 9 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року №2188-IXпро заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва Російської Федерації під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року.
Положення ч.1 ст.79 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягненняна таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.
Крім цього, згідно зі сталою судовою практикою, зокрема викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі №635/6172/17 (провадження №14-167цс20) Російська Федерація не має підстав посилатися на імунітет для уникнення відповідальності за заподіяну позивачу шкоду. Право позивача на належне та ефективне відшкодування збитків повинно бути захищене, а судовий імунітет не повинен бути перешкодою для такого відшкодування у тих виняткових обставинах, коли немає інших механізмів відшкодування.
За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку №67/97.05.25 від 16 травня 2025 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Chery», модель Tiggo 4, номерний знак НОМЕР_1 , становить 403838 гривень 74 копійки (а.с.15-51).
ОСОБА_1 витратив грошові кошти на послуги з оцінки вартості завданого збитку у розмірі 5500 гривень, що підтверджується копією квитанції №107530 від 03 травня 2025 року (а.с.14).
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, та йому як власнику пошкодженого автомобіля марки «Chery», модель Tiggo 4, номерний знак НОМЕР_1 , Російською Федерацією, як державою агресором, повинні бути відшкодовані завдані матеріальні збитки у розмірі 403838 гривень 74 копійки, що еквівалентно 9709 доларів США 74 центи або 9274 євро 76 центів, та витрати на послуги з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 5500 гривень.
Крім цього, внаслідок вищевказаної протиправної поведінки та пошкодження автомобіля позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає у значних триваючих душевних стражданнях, що викликані позбавленням звичного ритму життя та налагодженого побуту, неможливістю користуватися належним йому майном, вести повноцінне життя, перебування у пригніченому стані, необхідність вживати заходів щодо відновлення своїх порушених прав.
Разом з цим, з урахуванням обсягу завданих позивачу душевних страждань, перенесеного стресу, порушення нормальних та сталих життєвих зв`язків, визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди, є завищеним та суперечить принципам добросовісності та розумності. Тому розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 підлягає зменшенню до 100000 гривень.
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 належить стягнути моральну шкоду у розмірі 100000 гривень що станом на день пред`явлення позову еквівалентно 2404 доларів США 36 центів або 2296 євро 65 центів.
7. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ч.6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ч.1 ст.79 Закону України «Про міжнародне приватне право», ч.2 ст.2, ч.1, п.1 та п.2 ч.2, ч.3 ст.23, ч.2 ст.1167 ЦК України, ч.1 ст.81, ч.1, ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Встановити факт, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 403838 гривень 74 копійки, що еквівалентно 9709 доларів США 74 центи або 9274 євро 76 центів, та витрати на послуги з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 5500 гривень.
Стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100000 гривень, що станом на день пред`явлення позову еквівалентно 2404 доларів США 36 центів або 2296 євро 65 центів.
Стягнути з держави Російська Федерація на користь держави Україна судовий збір в розмірі 5433 гривень 75 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення заочного повного рішення 11 лютого 2026 року.
Суддя підпис
З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський