Справа № 461/7276/24 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/2609/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

05 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 січня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонаті» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерного товариства "Ідея Банк", про стягнення боргу за кредитним договором,-

встановив:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08 січня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонаті» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерного товариства "Ідея Банк", про стягнення боргу за кредитним договором, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонаті» заборгованість закредитним договором Z.02.00603.003436724 від 05.12.2017 року в розмірі 118972 (сто вісімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн. 57 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонаті» сплачений судовий збір в розмірі 1656 грн. 83 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 , подавши 19 липня 2025 року засобами поштового зв"язку апеляційну скаргу. Просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, мотивуючи тим, що з оскаржуваним рішенням ознайомилась з ЄДРСР у липні 2025 року, а тому апеляційна скарга подана в межах 30 днів з моменту отримання повного рішення суду, і є усі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 28.07.2025 визнано неповажними причини для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 січня 2025 року залишено без руху.

Надано апелянту строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

Роз`яснено особі, яка подала апеляційну скаргу, що у випадку невиконання вимог зазначених в ухвалі, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Копія ухвали надсилалася апелянту та як вбачається із довідки про доставку електронного документу, доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 30.07.2025.

Перевіривши матеріали оскарження, суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити враховуючи таке.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч. 1 ст. 352 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу, суд звернув увагу на те, що із даних ЄДРСР вбачається, що 08 січня 2025 року судом першої інстанції проголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваного рішення, а повний текст такого складений 13 січня 2025 року та надісланий судом до ЄДРСР 15.01.2025, забезпечено надання загального доступу: 17.01.2025.

Ознайомившись із оскаржуваним рішенням у липні 2025 року, апелянт не зазначає дати отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується, як того вимагає п. 4 ч. 4 ст. 356 ЦПК України та не надає докази, що підтверджують дату отримання копії судового рішення згідно матеріалів справи, що позбавляє суд апеляційної інстанції перевірити доводи скарги щодо поважності причин пропущення строку на апеляційне оскарження, зважаючи на те, що загальний доступ в ЄДРСР було забезпечено 17 січня 2025 року.

При цьому, відповідачка знаючи про існування справи в суді, оскільки скористалась правом на відзив, мала можливість поцікавитись як рухом справи так і результатом справи в межах розумного строку, тому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Разом з цим, отримавши копію ухвали апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги, апелянтка не усунула недоліки про які зазначено у такій, заяви із заначенням інших підстав для поновлення строку та відповідних доказів не подала.

Таким чином, протягом всього перебування справи в апеляційному суді недоліки апеляційної скарги не усунуто, з клопотанням про продовження строку відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України, для усунення недоліків апеляційної скарги, апелянтка до апеляційного суду не зверталася.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Так, право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Крім цього, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Поряд з цим, достовірно знаючи про подану апеляційну скаргу, а також недоліки такої, апелянтка свої процесуальні обов`язки не виконала.

Вказана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав скаржником і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розглядута свідчить про подання апеляційної скарги з пропуском строку, передбаченого статтею 354 ЦПК України, без зазначення поважних причин для поновлення такого.

При цьому, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, може реалізувати у суді, як наслідок вирішення відповідного клопотання.

Іншими словами, апеляційний суд не має права за своєю ініціативою вирішувати процесуальні питання без подачі відповідного клопотання учасником справи, яке б враховувало та підтверджувало відповідні обставини справи.

Таким чином, усі доводи стосовно часу отримання оскаржуваного рішення чи не отримання такого в принципі можуть бути вирішені лише судом та тільки в контексті відповідного процесуального питання.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий триває і на час розгляду даного процесуального питання.

Крім цього, Рада суддів України оприлюднила рекомендації роботи судів в умовах воєнного стану, зокрема, у п. 6 рекомендувала по можливості продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану.

Разом з цим, враховуючи, що особа, яка подала апеляційну скаргу не повідомила суду про те, що не може усунути недоліки апеляційної скарги через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступу до лав Збройних Сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, тощо, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд,-

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 січня 2025 року.

Копію ухвали, апеляційну скаргу з доданими до скарги матеріалами надіслати апелянту.

Матеріали апеляційного оскарження надіслати до Галицького районного суду м. Львова для долучення до матеріалів справи № 461/7276/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк