Справа № 201/1127/26
Провадження № 2-ві/201/4/26
УХВАЛА

06 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Наумова О.С. ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про відвід судді Покопцевої Д.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Адвокатського об`єднання «Ваш адвокат», ОСОБА_3, ОСОБА_2 , про розірвання договору та стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Адвокатського об`єднання «Ваш адвокат», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про розірвання договору та стягнення матеріальної шкоди.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Покопцеву Д.О.

Судом в порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб - відповідачів у справі.

02.03.2026р. від відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради отримана інформація про те, що згідно даних реєстру територіальної громади відсутні відомості щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно відповіді № 2404754 від 02.03.2026р. з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді № 2403758 від 02.03.2026р. з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді № 2403796 від 02.03.2026р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження Адвокатського об`єднання «Ваш адвокат»: м. Дніпро, вул. Єлизавети ІІ Королеви, будинок 16, офіс 1.

Ухвалою від 02.03.2025р. позовну заяву залишено без руху.

04.03.2026р. позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву про відвід судді. Заява мотивована тим, що в порушення ст.187 ЦПК України, яка передбачає п`ятиденний строк для винесення ухвали про відкриття провадження або про залишення без розгляду, суддя Покопцева Д.О. лише через один місяць та три дні винесла ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Такий тривалий час не прийняття рішення дає підстави для сумніву в об`єктивності судді, так як відповідний вплив для затягування розгляду справи здійснює адвокат ОСОБА_3, який є відповідачем по справі. Вимоги суду щодо направлення адвокату ОСОБА_3 позовної заяви по пошті є бепідставними, так як адвокат ОСОБА_3 не має електронного кабінету в Електронному суді, та відповідно до ст.43 ЦПК України звільняється від направлення позовної заяви. Зауважує, що направила на електрону пошту адвоката позов із додатками. Проте суд безпідставно вимагає від неї відправити позов через поштовий зв`язок, що унеможливлює це зробити, оскільки вона перебуває за межами України.

Ухвалою судді Покопцевої Д.О. від 05.03.2026р. визнано необґрунтованим заявлений позивачкою ОСОБА_1 відвід головуючому по цій цивільній справі. Передано заяву позивачки про відвід судді по цьому позову для визначення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026р. вказана заява розподілена до розгляду судді Соборного районного суду міста Дніпра Наумовій О.С.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши подану заяву, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи з положень частини другої ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

У висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Між тим дослідивши підстави для відводу головуючого судді, заявлені позивачкою, суд вбачає, що останні не знайшли свого належного підтвердження.

Так, позивачка посилається на те, що суддя не може брати участі в розгляді цієї справи, мотивуючи це порушенням процесуальних строків та висуненням безпідставних вимог щодо поштового відправлення позову відповідачу, що, на її думку, свідчить про упередженість судді та можливий вплив на неї з боку відповідача.

Аналізуючи викладені позивачкою підстави для відводу, суд приходить до висновку, що наведені позивачкою доводи не є підставою для відводу судді, передбачені ч. 1 ст. 36 ЦПК України, оскільки дії судді щодо залишення позовної заяви без руху відповідають нормам процесуального права. Обставини, на які посилається заявник, є об`єктивними та не можуть свідчити про упередженість судді або вплив на нього з боку відповідача. Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви про відвід судді.

З огляду на вищевказане та враховуючи викладені підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Покопцевої Д.О. у цивільній справі № 201/1127/26 є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36-40, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Покопцевої Д.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Адвокатського об`єднання «Ваш адвокат», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про розірвання договору та стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана суддею 06 березня 2026 року.

Суддя О.С. Наумова