КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/2050/25 Головуючий у суді І інстанції: Пінкевич Н.С.
провадження №22-ц/824/3984/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2025 року про внесення виправлень у рішення у справі за позовом Комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг с. Білогородка» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг с. Білогородка» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2025 року виправлено в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року описку, а саме виключено друге речення в четвертому абзаці резолютивної частини: «Відповідачу одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслати копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів».

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на те, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2025 року постановлена безпідставно, з порушенням норм процесуального права та норм матеріального права.

Вважає, що дана ухвала суду першої інстанції не відповідає встановленим вимогам закону щодо обгрунтованості та вмотивованості, та не містить мотивів, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти питання про виправлення описки в розумінні практики Європейського суду з прав людини.

Дані обставини вказують на формальний характер судового розгляду у суді першої інстанції, який не був спрямований на забезпечення повного та об`єктивного з`ясування обставин порушеного судом питання та його справедливого і неупередженого вирішення.

Суд першої інстанції з невідомих причин вирішив виключити ціле речення резолютивної частини, що «Відповідачу одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслати копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів».

Зазначала, що жодних неточностей, які впливають на можливість реалізації вказаного судового рішення чи його правосудності, судом не встановлено. Тому вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.ст. 260,263 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про виправлення описки від 16 жовтня 2025 року суд першої інстанції жодним чином не мотивував свого рішення, не зазначив, з яких підстав він дійшов висновку, що виключене з резолютивної частини рішення речення «Відповідачу одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслати копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів» є саме опискою.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виправляючи описку в ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської обалсті від 25 лютого 2025 року, а саме шляхом виключення другого речення в четвертому абзаці резолютивної частини: «Відповідачу одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслати копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів», суд першої інстанції керувався ч.ч. 1,2 ст. 269 ЦПК України та дійшов висновку про необхідність виправлення описки в ухвалі суду від 25 лютого 2025 року.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Відповідно до п.2 ст. 269 ЦПК України питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Встановлено, що у січні 2025 року через систему «Електронний Суд» до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг с. Білогородка» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.02.2025 року відкрито позовне провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг с. Білогородка» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09 липня 2025 року на 12 год. 00 хв. у залі судового засідання № 9 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. Мельниченка, 1 (а.с. 27).

В четвертому абзаці резолютивної частини вищевказаної ухвали судом зазначено: «Копію ухвали про відкриття позовного провадження у справі невідкладно надіслати особам, які беруть участь у справі. Відповідачу одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслати копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.».

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2025 року виправлено в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року описку, а саме виключено друге речення в четвертому абзаці резолютивної частини: «Відповідачу одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслати копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів» (а.с. 71).

На підставі наведеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з дотриманням норм ЦПК України, тому має бути залишена без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що в ухвалі суду першої інстанції від 10.02.2025 року (про залишення позову без руху) не були усунуті особами, які подали позовну заяву, тому ухвала не вичерпала свою процесуальну дію є і діючою, а тому підстав для винесення оскаржуваної ухвали у суду не було, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.02.2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвала обгрунтована тим, що позивачем в порушення абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України не надано доказів направлення відповідачу копій поданих до суду документів (а.с. 19).

20.02.2025 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої позивач надав докази надсилання листа з описом відповідачу ОСОБА_1 з позовною заявою з додатками (а.с. 20-24).

З огляду на викладені обставини, доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надсилав копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, на адресу місця проживання відповідача, чим порушено ст. 190 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 190 ЦПК України одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Як вбачається з матеріалів справи позовна заява була подана позивачем через систему «Електронний суд», що свою чергу з урахуванням положення ч. 2 ст. 190 ЦПК України, не зобов`язує суд першої інстанції надсилати копію позовної заяви відповідачу.

Між тим суд апеляційної інстанції зауважує, що суд першої інстанції дотримавшись вимог ч. 1 ст. 190 ЦПК України (відповідно до якої, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи), надіслав копію ухвали від 25.02.2025 року про відкриття провадження учасникам справи в тому числі і відповідачці ОСОБА_1 на поштову адресу, яка була зазначена у позовній заяві.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при постановленні ухвали про виправлення описки від 16.10.2025 року не мотивував свого рішення, не зазначив, з яких підстав він дійшов висновку, що виключене з резолютивної частини рішення речення «Відповідачу одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслати копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів» є саме опискою, суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 2 ст. 190 ЦПК України, у випадку надсилання позивачем позовної заяви через систему «Електронний суд», з одночасним дотримання вимог абз. 2 ч.1 ст. 177 ЦПК України (у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу), у суду відсутній обов`язок щодо надсилання копії позовної заяви з доданими до неї документами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 25.10.2024 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування скаржницею не доведено та колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «26» лютого 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко