ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/173/26 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

за участю секретаря судового засідання Гичко К.С.,

представника апелянта Дядишин Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Семененко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/25596/24 за апеляційною скаргою Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2025 року, ухвалене суддею Герчаківською О.Я., у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання незаконним та скасування наказу №2/09 від 14 листопада 2024 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 »,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Семененко Л.М., звернувся в суд з позовом до Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області (далі УДМСУ в ТО) про визнання незаконним та скасування наказу №2/09 від 14 листопада 2024 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є головним спеціалістом відділу інформаційних технологій та цифровізації. Згідно наказу начальника УДМСУ в ТО № 2/09 від 14 листопада 2024 року, ОСОБА_1 не виконав наказу УДМСУ в ТО № 44/аг від 03 вересня 2024 року «Про оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 » та від 04 вересня 2024 року №277/06 «Про звільнення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку із викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 », що стало причиною застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Підставою для винесення оспорюваного наказу № 2/09 від 14 листопада 2024 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » слугував висновок дисциплінарної комісії, яким була встановлена вина позивача у вчиненні наступного проступку:

- відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, підпункту 13 пункту 12 Положення про Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, затвердженого наказом Державної міграційної служби України від 18 липня 2011 року №28 (в редакції наказу ДМС від 07 травня 2021 року №70) з метою реалізації мобілізаційних розпоряджень начальника Генерального штабу ЗСУ від 20 липня 2024 року №11591/дск, від 01 серпня 2024 року №12512/дск, на забезпечення виконання доручення МВС № 327/01/22-2024 ДСК від 08 серпня 2024 року, ОСОБА_1 зобов`язаний був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 до 05 вересня 2024 року;

- 05 вересня 2024 року ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а вийшов на роботу та працював повний день.

Вважає Наказ начальника УДМСУ в ТО №2/09 від 14 листопада 2024 року незаконним і таким, що підлягає до скасування з тих підстав, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , ним оновлено військово-облікові дані в за стосунку Резерв+, а також отримано «бронь» від проходження військової служби. Тобто, відрядження позивача в ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке оформлено наказом №44-аг від 03 вересня 2024 року, вважає протиправним.

Вказував, що ОСОБА_1 дійсно 05 вересня 2024 року не з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_3 , а був присутній на роботі та виконував свої посадові обов`язки. Вважає, що виконання ним своїх посадових обов`язків 05 вересня 2024 року не є порушенням трудової дисципліни, за яке може бути накладено дисциплінарне стягнення.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ начальника УДМСУ в ТО № 2/09 від 14 листопада 2024 року про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.08.2025 позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ начальника Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області від 14.11.2024 №2/09 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ».

Стягнуто з Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області на користь держави 1211.20 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1. ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки розгляд даної справи необхідно здійснювати в порядку адміністративного судочинства.

Зокрема зазначає, що відповідно до Положення про Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, затвердженого наказом ДМС від 18.07.2011 №28 (у тому числі в редакції наказу ДМС від 16.09.2024 №239), УДМС у Тернопільській області є юридичною особою публічного права, реалізовує на території Тернопільської області державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб та інших визначених категорій мігрантів, крім біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту.

УДМС у Тернопільській області очолює начальник, який призначається на посаду Головою Державної міграційної служби України за погодженням з Міністром внутрішніх справ України, головою Тернопільської обласної державної адміністрації (пункт 11 Положення).

Начальник УДМС у Тернопільській області здійснює повноваження керівника державної служби в УДМС у Тернопільській області (пп.1 п.12 Положення).

Вказує, що оскільки ОСОБА_1 є посадовою особою органу виконавчої влади і перебуває на державній службі, заявлені позивачем позовні вимоги є вимогами з приводу проходження публічної служби, а тому вони мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства, що відповідає також й висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 17.10.2018 по справі № 661/3699/16-ц.

Також зазначає, що про передачу даної цивільної справи №607/25596/24 на розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду представником УДМС у Тернопільській області було заявлено у відзиві на позовну заяву та доданому клопотанні, які подані через ЄСІТС 24.11.2024.

Однак, зазначене клопотання залишилося поза увагою суду першої інстанції та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права прийнято судове рішення, яке підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України.

Крім того, вважає, що наказ №2/09 від 14.11.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 », згідно з яким відповідно до статей 64, 65, 66, 67, 68, 69, 73, 75, 77 Закону України «Про державну службу», пункту 36 Порядку №1039, пп. 6, 13 п.12. Положення за невиконання наказів та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень застосовано до головного спеціаліста відділу інформаційних технологій та цифровізації УДМС у Тернопільській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани, виданий начальником УДМС у Тернопільській області законно та обґрунтовано, оскільки позивач не виконав наказ начальника УДМС у Тернопільській області від 03.09.2024 №44/аг «Про оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 » та від 04.09.2024 №277/06 «Про звільнення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку із викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно з якими ОСОБА_1 зобов`язано особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Позивач та його представник просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду залишити без змін, оскільки вважають його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_3 є керівником УДМСУ в ТО, що вбачається із Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.10.2023, що підтверджується також наказом Державної міграційної служби України від 23.05.2018 №109-кт.

За змістом Положення про УДМСУ в ТО (в редакції наказу Державної міграційної служби України від 16.09.2024), начальник УДМС призначає на посади та звільняє з посад інших державних службовців та працівників, присвоює їм ранги державних службовців, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

ОСОБА_1 згідно наказу УДМСУ в ТО від 04.11.2018 №256/06 «Про призначення ОСОБА_1 » призначений на посаду головного спеціаліста сектору інформаційних технологій УДМСУ в ТО з 20.11.2018 та 20.11.2018 прийняв присягу державного службовця. Наказом УДМСУ в ТО № 326/06 від 17.11.2023 «Про переведення ОСОБА_1 » останнього переведено з 12.12.2023 на посаду головного спеціаліста відділу інформаційних технологій та цифровізації цього ж управління.

За змістом доручення Міністерства внутрішніх справ України № 327/01/22-2024 ДСК від 08.08.2024 «Про організацію роботи з військовозобов`язаними», з метою реалізації мобілізаційних розпоряджень начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 20.07.2024 №11591/дск, від 01.08.2024 №12512/дск, доручено, в тому числі і Голові державної міграційної служби України ОСОБА_4 , починаючи з 12.08.2024, організувати та забезпечити прибуття підпорядкованих працівників згідно зі списками (додатки 1-25) до відповідних обласних об`єднаних мобілізаційних центрів. Організувати щоденне прибуття працівників до обласних об`єднаних мобілізаційних центрів та щодня інформувати Департамент персоналу МВС про хід виконання цього доручення до повного його виконання.

03.09.2024 начальником УДМСУ в ТО Ярославом Давибіда видано наказ №44/аг «Про оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 », яким позивача оповіщено про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 до 05.09.2024, про що складено відповідну відомість про ознайомлення військовозобов`язаного працівника УДМСУ в ТО ОСОБА_1

04.09.2024 начальником УДМСУ в ТО ОСОБА_5 видано наказ №277/06 «Про звільнення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку із викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 » із збереженням місця роботи, посади і середньої заробітної плати з 05 по 06.09.2024 у зв`язку із викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідну відомість про ознайомлення військовозобов`язаного працівника УДМСУ в ТО ОСОБА_1 .

Згідно табелю обліку використаного робочого часу за першу половину вересня 2024 року УДМСУ в ТО, відділ інформаційних технологій та цифровізації, ОСОБА_1 перебував на роботі 05 та 06.09.2024.

05.09.2024 головний спеціаліст відділу інформаційних технологій та цифровізації УДМСУ в ТО Смоляк П.І. був присутній на робочому місці, що свідчить про невиконання ним вимог наказів УДМС у Тернопільській області від 03.09.2024 № 44/аг «Про оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 » та від 04.09.2024 № 277/06 «Про звільнення ОСОБА_6 від роботи у зв`язку із викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 », що слідує із доповідної записки начальника відділу персоналу УДМСУ в ТО Галини Плакущенко.

23.09.2024 начальником УДМСУ в ТО ОСОБА_5 видано наказ №54 «Про дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 », яке порушено стосовно позивача на підставі доповідної записки начальника відділу персоналу УДМСУ в ТО від 05.09.2024 №6101.10/12124-24.

27.09.2024 ОСОБА_1 ознайомлений із цим наказом, про що є листок ознайомлення.

Про здійснення стосовно ОСОБА_1 дисциплінарного провадження свідчать:

- протокол №1 засідання дисциплінарної комісії для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 УДМС у Тернопільській області від 24.09.2024;

- звернення УДМСУ в ТО про надання пояснень №6101.10-5996/6101.1.3-24 від 24.09.2024;

- звернення УДМСУ в ТО про надання пояснень №6101.10-13161-24 від 24.09.2024;

- характеристика на ОСОБА_1 № 6101.7/13169-24 від 27.09.2024;

- пояснення начальника відділу інформаційних технологій та цифровізації ОСОБА_7 ;

- кадрова довідка головного спеціаліста відділу інформаційних технологій та цифровізації УДМСУ в ТО від 27.09.2024;

- відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень від 27.09.2024;

- пояснювальна записка ОСОБА_8 від 05.09.2024;

- пояснення ОСОБА_8 №6101.7/13195-24 від 27.09.2024;

- протокол №2 засідання дисциплінарної комісії для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 УДМС у Тернопільській області від 27.09.2024;

- клопотання ОСОБА_8 про продовження строків проведення дисциплінарного провадження №6101.7/13271-24 від 30.09.2024;

- подання про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 №6101.10/13293-24 від 30.09.2024;

- наказ №60 від 30.09.2024 УДМСУ в ТО «Про внесення змін до наказу УДМС у Тернопільській області від 23.09.2024 №54» та листок ознайомлення ОСОБА_8 з цим наказом;

- заява ОСОБА_8 №6101.7/13284-24 від 30.09.2024;

- відповідь УДМСУ в ТО про надання матеріалів справи №6101.10-6158/6101.1.3-24 від 03.10.2024;

- заяви ОСОБА_8 від 15.10.2024, 23.10.2024;

- повідомлення УДМСУ в ТО №6101.1-6512/6101.1.3-24 від 25.10.2024 про засідання дисциплінарної комісії;

- протокол №3 засідання дисциплінарної комісії для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 УДМС у Тернопільській області від 01.11.2024;

- подання дисциплінарної комісії УДМС у Тернопільській області від 05.11.2024;

- повідомлення УДМСУ в ТО № 6101.10-6649/6101.1.3-24 від 05.11.2024;

- пояснення ОСОБА_8 від 12.11.2024.

Наказом начальника УДМСУ в ТО ОСОБА_9 №2/09 від 14.11.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » за невиконання наказів та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, застосовано до головного спеціаліста відділу інформаційних технологій та цифровізації УДМСУ в Тернопільській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани, про що останній ознайомлений згідно листка ознайомлення з наказом 14.11.2024.

Дисциплінарною комісією для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 (далі - комісія) встановлено наступне.

Відповідно до листа ДМС України (вх. № 5-дск від 27.08.2024), з метою належного виконання доручення Міністерства внутрішніх справ України №327/01/22-2024 ДСК від 08.08.2024 «Про організацію роботи з військовозобов`язаними», для реалізації мобілізаційних розпоряджень начальника генерального штабу Збройних Сил України від 20.07.2024 №11591/дск, від 01.08.2024 №12512/дск, забезпечення виконання та відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, по УДМС у Тернопільській області видано накази від 03.09.2024 №44/аг «Про оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 » та від 04.09.2024 №277/06 «Про звільнення ОСОБА_6 від роботи у зв`язку із викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З вищевказаними наказами головний спеціаліст відділу інформаційних технологій та цифровізації ОСОБА_1 ознайомлений (про що свідчать дата та власний підпис, поставлений ОСОБА_1 на відомостях про ознайомлення із наказами). Відповідно до даних наказів його зобов`язано особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 та звільнено з 05 по 06.09.2024 від роботи із збереженням місця роботи, посади і середньої заробітної плати

05.09.2024 головний спеціаліст ОСОБА_1 о 08:00 год. прибув на робоче місце, що знаходиться в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , де розміщується відділ інформаційних технологій та цифровізації УДМС у Тернопільській області, та виконував свої професійні обов`язки.

У поясненні від 05.09.2024 ОСОБА_1 зазначив, що він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 та не вбачає потреби прибувати до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Присутність на роботі 05 та 06.09.2024 головного спеціаліста відділу інформаційних технологій та цифровізації УДМС у Тернопільській області Смоляка П.І. свідчить про невиконання ним вимог наказів УДМС у Тернопільській області від 03.09.2024 №44/аг «Про оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 » та від 04.09.2024 №277/06 «Про звільнення ОСОБА_6 від роботи у зв`язку із викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

09.09.2024 за №09/09/24 адвокат Р.Никитюк звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із запитом, в якому просив надати інформацію про те, чи перебуває ОСОБА_1 в цьому центрі на військовому обліку, якщо так, то з якого часу та на яких підставах.

На вищевказаний адвокатський запит від ІНФОРМАЦІЯ_1 адвокату Никитюку Р.І. надійшла відповідь №1/3327 від 23.09.2024 про те, що згідно наявних облікових даних громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на спеціальному обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , як заброньована на період проведення мобілізації особа. Також Державною міграційною службою у Тернопільській області було надано відповідь на розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо вищезгаданого громадянина про те, що ОСОБА_1 є заброньованою на період мобілізації особою та має відстрочку від призову на військову службу по мобілізації.

За змістом довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.01.2024 №12/388, ОСОБА_1 здоровий та придатний до військової служби, що також підтверджується витягом із застосунку Резерв+, який сформовано 24.08.2024, дата уточнення даних 20 травня 2024 року.

Військовозобов`язаному ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 видано посвідчення №76 від 02.02.2024 серія НОМЕР_1 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час.

За змістом Положення про відділ інформаційних технологій та цифровізації УДМСУ в ТО, затверджене наказом УДМСУ в ТО від 01.12.2023 №39, цей Відділ є самостійним структурним підрозділом УДМСУ в ТО. Чисельність, структура і штат Відділу затверджуються ДМС України в установленому порядку і мають забезпечувати якісне виконання покладених на Відділ завдань і функцій.

Посадова інструкція державного службовця, яка затверджена начальником УДМС в ТО Я.Давибіда від 12.12.2023 містить інформацію про те, що головний спеціаліст відділу інформаційних технологій та цифровізації ОСОБА_10 12.12.2023 ознайомився із її змістом. В його посадові обов`язки, серед іншого, входить і виконання покладених на відділ завдань, своєчасне та якісне виконання нормативних документів ДМС України, УДМСУ в ТО та, згідно компетенції, інших органів влади.

09.09.2024 ОСОБА_1 звертався зі скаргою до начальника УДМСУ в ТО з приводу того, що 05 та 06.09.2024 у табелі обліку робочого часу зафіксовано його відсутність на робочому місці, що не відповідає дійсності.

У пояснювальній записці від 05.09.2024 ОСОБА_11 інформував керівника УДМСУ в ТО про те, що він є заброньованим, посвідчення видано ІНФОРМАЦІЯ_2 20.02.2024 №76, повістки в ТЦК він не отримував, а тому вимога з`явитись в ІНФОРМАЦІЯ_3 немає законних та логічних підстав.

27.09.2024 ОСОБА_11 звернувся до начальника УДМСУ в ТО про те, що в частині оскарження заповнення табелю обліку робочого часу просить скаргу не розглядати, оскільки такий табель зареєстровано відповідно до фактично відпрацьованого часу.

Листом №С-67/6/6101-24/6101.10/88-24 від 10.10.2024 УДМС в ТО інформувало ОСОБА_1 про те, що рішення про скасування наказу №277/06 «Про звільнення ОСОБА_6 від роботи у зв`язку із викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 04.09.2024 буде прийнято після завершення дисциплінарного провадження стосовно останнього.

Також УДМСУ в ТО складено повідомлення №6101.18/2542-25 від 24.02.2025 про те, що у журналі реєстрації вихідної кореспонденції за 09.09.2024 відсутня інформація про надсилання листа, адресованого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак і факт фіксування відповіді на цей запит.

Наказом №1/09 від 06.06.2025 «Про зняття дисциплінарного стягнення з ОСОБА_1 » начальником УДМСУ в ТО знято з ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу інформаційних технологій та цифровізації УДМС в ТО, дисциплінарне стягнення, накладене на нього наказом УДМСУ в ТО від 14.11.2024 №2/09, про що 09.06.2025 ознайомлено ОСОБА_11 в листку ознайомлення з наказом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. Крім того, суд зазначив, що роботодавець повинен отримати розпорядження саме від ТЦК та СП щодо оповіщення військовозобов`язаного про виклик, а не від іншого державного органу. При цьому відповідальність за неявку до ТЦК і СП без поважних причин несе виключно військовозобов`язаний працівник.

З таким рішення погоджується і колегія суддів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №889-VIII державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (ч.2 ст.1 Закону №889-VIII).

Службова дисципліна неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку (п.10 ч.1 ст.2 Закону №889-VIII).

Згідно з ч.ч.1-3 ст.5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються КЗпП України, якщо інше не передбачено Законом №889-VIII.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Це означає, що трудові відносини держслужбовців регулюються пріоритетно Законом «Про державну службу», а загальні норми трудового права застосовуються субсидіарно.

Статтею 64 Закону №889-VIII визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Згідно з ч.1 ст.65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною 1 ст.66 Закону №889-VIII передбачено, що до державних службовців застосовується, зокрема, такий вид дисциплінарного стягнення, як догана (п.2 ч.1).

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності (постанова Верховного Суду від 22.07.2020, справа №554/9393/17).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Як встановлено судом, наказом начальника УДМСУ в ТО Ярослава Давибіда №2/09 від 14.11.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » до головного спеціаліста відділу інформаційних технологій та цифровізації УДМСУ в Тернопільській області Смоляка П.І. застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани фактично за невиконання наказів начальника УДМСУ, які пов`язані з необхідністю позивача прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання наказів, які не стосуються безпосередньо його посадових обов`язків, що, на думку колегії суддів, обґрунтовано встановлено в оскаржуваному рішенні суду.

Таким чином, всупереч твердженням апелянта, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно керувався, зокрема нормами КЗпП України, оскільки видання наказу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення відбулось поза межами виконання останнім своїх посадових обов`язків та безпосередньої службової діяльності, передбаченої ЗУ «Про державну службу».

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що роботодавець повинен отримати розпорядження саме від ТЦК та СП щодо оповіщення військовозобов`язаного про виклик, а не від іншого державного органу, та він зобов`язаний видати наказ про таке оповіщення і під підпис довести його до відома визначених осіб, а також вручити повістку про явку за викликом до ТЦК та СП. Також на керівника підприємства покладається контроль за своєчасним прибуттям працівника в місце, визначене повісткою.

Крім того, колегія суддів погоджується з мотивами суду про те, що відповідальність за неявку до ТЦК та СП без поважних причин несе виключно військовозобов`язаний працівник (адміністративну за ст.210-1 КУпАП або кримінальну за ст.336 КК України). Якщо роботодавець виконав усі зазначені вище правила з оповіщення, він свою функцію виконав і, відповідно, нести відповідальність за дії своїх працівників, які стосуються військового обов`язку, не буде.

За встановлених вище обставин справи, колегія суддів вважає, що виниклий між сторонами спір не є публічно-правовим, а тому суд першої інстанції правомірно розглянув дану справу по суті в порядку цивільного судочинства.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про суперечливу поведінку відповідача, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2024 представник Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області подав до Тернопільського міськрайонного суду клопотання про передачу справи на розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

30.12.2024, під час судового засідання та вирішення питання щодо поданого клопотання, що встановлено апеляційним судом під час здійснення прослуховування звукозапису, місцевий суд відповідачу роз`яснив, що в силу норм ЦПК України суд першої інстанції не уповноважений передавати справу, а може вирішити питання про закриття провадження у справі, у разі встановлення порушення юрисдикції, у зв`язку з чим представник відповідача не підтримав подане клопотання та погодився здійснювати розгляд справи в порядку цивільного судочинства, що також вбачається з протоколу судового засідання від 30 грудня 2024 року (а.с.159).

Разом з тим, в апеляційній скарзі представник відповідача стверджує, що судом першої інстанції зазначене вище клопотання залишено поза увагою суду, що є безпідставним та не відповідає дійсності.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 березня 2026 року

Головуючий

Судді