Справа № 331/289/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Вайнраух Лідія Анатоліївна, поза межами судового засідання, розглянула цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Маркіної Анастасії Юріївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи,

ВСТАНОВИЛА:

Заявник звернувся до суду з поданням, за змістом якого просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №331/289/24, виданого 25.11.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 01.03.2019 по 11.03.2022 у розмірі 661 792,83 гривень.

За змістом положень ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ознайомившись із поданням та додатками до нього, приходжу до висновку про те, що подання підлягає поверненню заявнику без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»,скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

Згідно з ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч.3 ст.182 ЦПК України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Згідно з ч.1,2 ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Так, з урахуванням приписів п.7 ч.1 ст.183 ЦПК України суддя зазначає, що згідно з ч.3 ст.441 ЦПК України (що є виключно вимогою до заяв у справах даної категорії) передбачено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

У поданні державним виконавцем зазначено, що боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо його виконання, однак виконавцем не зазначено яким чином боржник ухиляється і чим це підтверджено, відповідних доказів не надано.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, виконавець разом з поданням (заявою) до суду має надати докази свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань, встановлених рішенням суду, а, насамперед - доказ того, що боржнику відомо про наявність виконавчого провадження стосовно нього. Тобто, матеріали подання мають містити докази обізнаності боржника про наявність виконавчого провадження, - доказ направлення на його адресу копії постанови про відкриття виконавчого провадження та інформацію про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України, до позовної заяви додаються письмові докази в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Як вбачається з матеріалів подання, копії додатків які були подані державним виконавцем разом з поданням, не завірені належним чином.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (подання, клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої та другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Виключення з вказаних приписів містяться у ч. 7 ст. 43 ЦПК України.

Оскільки про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника подано до суду засобами поштового зв`язку, суддя приходить до висновку про наявність підстав для повернення заявнику подання без розгляду, оскільки при зверненні до суду державним виконавцем не долучено доказів, які мають підтвердити надіслання засобами поштового зв`язку та/або надання усім іншим учасникам справи (зокрема, боржнику та стягувачу) копії подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника разом з додатками, та, при цьому, подання не відповідає переліченим вище вимогам, що зумовлює застосування наслідків, передбачених ч. 4 ст.183 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, у відповідності до ч.4 ст.183 ЦПК України подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника слід повернути державному виконавцю без розгляду.

Керуючись ст. 3, 10, 182, 183, 258-260, 353-355, 441 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Маркіної Анастасії Юріївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи, - повернути суб`єкту звернення без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду складена та підписана 24.02.2026.

Суддя Л.А. Вайнраух