ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

04 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Днепроградострой на ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 26 серпня 2025 року у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (заінтересовані особи боржник ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальність «Бігкомерц») про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку (суддя першої інстанції Наумова О.С., повний текст ухвали складено 26 серпня 2025 року),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року до Соборного районного суду м. Дніпра надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (заінтересовані особи боржник ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальність «Бігкомерц») про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, в якому просив звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на яке не зареєстровано за ним в установленому Законом порядку, а саме на паркувальне місце № 166 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_2 від 19.04.2006, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради.

Ухвалою Соборного районного суду від 26 серпня 2025 року з урахуванням ухвали суду від 29 вересня 2025 року подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокоза Олександра Миколайовича задоволено.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Із вказаною ухвалою суду не погодився представник ТОВ «Днепроградострой» - Бартош-Стрєльников А.В., як особи, яка не була залучена до участі у справі, та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вона була постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що підтверджують реєстрацію права власності за боржником. Відсутність таких доказів не може бути усунута посиланням лише на доводи приватного виконавця чи на фактичне користування боржником майном.

Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що у разі виникнення сумнівів у належності майна боржнику або при наявності спору про право, такі питання повинні вирішуватись виключно у позовному провадженні.

Ухвала суду першої інстанції не містить належного мотивування та аргументів, чому саме було обрано такий спосіб виконання рішення суду, попри відсутність реєстрації права власності на майно.

У даній справі суд першої інстанції, задовольнивши подання приватного виконавця, фактично визнав можливим звернення стягнення на майно, що не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав.

ОСОБА_2 просив ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 26 серпня 2025 року скасувати та відмовити у задоволенні подання приватного виконавця.

Від Приватного виконавця Сивокоза О.М., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що на день звернення Приватним виконавцем до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, що не зареєстроване за ним у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 не скористався своїм правом на Державну реєстрацію права власності на зазначене майно, з незалежних від Приватного виконавця причин, та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як на дату звернення із поданням, так і на сьогоднішній день, право власності зареєстровано за ТОВ «Днепроградстрой» (апелянт), Приватний виконавець не був позбавлений права звернутись із поданням, оскільки право власності за ТОВ «Днепроградстрой» вже було скасоване за відповідним рішенням суду. Усі юридичні підстави для переходу права власності від ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , а згодом до ТОВ «ДНЕПРОГРАДСТРОЙ» скасовані та втратили чинність. Внаслідок цього право власності на спірне майно повернулось до первісного законного власника ОСОБА_1 , і саме він є єдиною особою, яка має законні підстави вважатися власником зазначеного об`єкта нерухомості, незалежно від факту реєстрації такого права.

ОСОБА_4 просив закрити апеляційне провадження у справі або залишити оскаржувану ухвалу суду без змін.

Інші відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Учасники справи про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Учасники справи у судовому засіданні свої доводи та заперечення підтримали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Частиною 1 статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Тобто судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, а отже судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку обов`язковою підставою для скасування рішення місцевого суду, якщо суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Під час вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження апеляційний суд був позбавлений можливості з`ясувати чи були порушені права апелянта ухваленням судового рішення, тому провадження по справі було відкрито і справу призначено до розгляду.

Матеріалами справи встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. перебуває виконавче провадження № 8/0003/2022 (АСВП № 69511073) по виконанню дублікату виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 25.11.2011 року у справі № 6-5656/11, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» борг за кредитним договором № 014/2636/2/08026 від 18.12.2007 року у розмірі 1073457,10 доларів США та третейського збору у розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 6-5656/11 від 10.05.2022 року замінено сторону виконавчого провадження Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» з виконання виконавчого листа, виданого 25.11.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №6-5656/2011 за заявою ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс Дніпро» (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Байкальська, буд. 9-Б, ).

Приватним виконавцем 01.07.2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочато примусове виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 6-5656/11.

В межах виконання виконавчого провадження приватним виконавцем накладено арешт на все рухоме та не рухоме майно боржника, постанова про арешт майна боржника від 01.07.2022 року.

Згідно відповіді з ДФС України боржник не має коштів на відкритих рахунках в установах банків та фінансових установах, джерел отримання доходів Боржник не має.

Згідно відповіді з ТСЦ 1241 транспортних засобів (авто-мото транспорту) боржник на праві власності не має.

Згідно відповіді з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, відповіді з Держпродспоживслужи, відповіді з Державної служби України з безпеки на транспорті, відповіді з Національної комісії цінних паперів та фондового ринку, відповіді з Державної авіаційної служби України боржник не має майна на яке можливо звернути стягнення з метою погашення кредитної заборгованості та задоволення вимог стягувача.

Згідно ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області земельних ділянок на праві власності Боржник не має.

За даними виконавчого провадження з боржника стягнуто 335592,63 доларів США, залишок боргу за виконавчим листом № 6-5656/11 складає 737 864,47 доларів США.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику ОСОБА_1 належало на праві власності паркувального місця № 166 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 19.04.2006р. виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, належало паркувальне місце № 166 за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 214. 06.02.2012 року на підставі договору дарування від 24.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком В.М.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року по справі № 201/14803/23 задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігкомерц» до ОСОБА_1 і ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування.

Визнано недійсним договір від 24 грудня 2011 року дарування паркувального місця №166, за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком В.М. та зареєстрований в реєстрі за №5243».

Судове рішення не оскаржувалось, набрало законної сили 09.09.2024 року.

Отже, підстава для набуття ОСОБА_5 права власності на паркувальне місце скасована рішенням суду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року у справі № 200/6192/15 затверджена мирова угода, укладена між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , зокрема визнано за ОСОБА_3 право власності на вказане вище паркувальне місце.

Рішенням державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. від 29.07.2015 року за № 23253136 право власності на дане паркувальне місце було зареєстроване за ОСОБА_3 , на підставі вказаної ухвали.

Далі, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року по справі № 200/6192/15 вказана ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року була скасована.

Відтак, підстава для набуття ОСОБА_3 права власності на паркувальне місце також скасована в судовому порядку.

За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до скасування ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року у справі №200/6192/15, ОСОБА_3 продав паркувальне місце Товариству з обмеженою відповідальністю «Днепроградострой» за договором купівлі-продажу від 05.09.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., зареєстрованим в реєстрі за номером 1714.

Рішенням державного реєстратора Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. від 05.09.2015 року за № 24185049 право власності на дану квартиру було зареєстроване за ТОВ «Днепроградострой» ().

Рішенням Жовтневого районного суду від 28.03.2016 року у справі № 201/14582/15 у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ТОВ «Днепроградострой», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., про визнання недійсним договорів було позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені у повному обсязі.

Визнано недійсними договори купівлі продажу від 05 вересня 2015 року, що були посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., та зареєстровані в нотаріальному реєстрі вчинених нотаріальних дій за № 1712, № 1713, № 1714, на підставі яких товариство з обмеженою відповідальністю «Днепроградстрой» () набуло право власності на відповідні паркувальні місця за № № 37, 38, які знаходяться в будинку АДРЕСА_3 , та паркувальне місце № 166, яке знаходиться в будинку АДРЕСА_1 ».

Отже, підстава для набуття ТОВ «Днепроградострой» права власності на паркувальне місце скасована судовим рішенням.

ТОВ «Днепроградострой» подано апеляційну скарга на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2024 року, якою було задоволено позовні вимоги ТОВ «Бігкомерц» та визнано недійсним договір від 24 грудня 2011 року дарування паркувального місця № 166, за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком Валерієм Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за № 5243.

Дніпровським апеляційним судом у справі № 201/14803/23 апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Днепроградострой на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бігкомерц до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування закрито.

Отже, підстави вибуття нерухомого майна - паркувального місця №166, за адресою: АДРЕСА_1 , з власності первинного власника ОСОБА_1 скасовані в судовому порядку, а саме:

1) рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року по справі № 201/14803/23 визнано недійсним договір дарування майна від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 ;

2) ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року по справі № 200/6192/15 була скасована ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року, яка стала підставою для вибуття майна із власності ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 ;

3) рішенням Жовтневого районного суду від 28.03.2016 року у справі №201/14582/15 визнано недійсним договір купівлі-продажу майна від ОСОБА_3 на користь ТОВ «Днепроградострой», який станом на сьогоднішній день є зареєстрованим власником вказаного майна.

Водночас, право власності не зареєстроване за боржником у встановленому законом порядку.

Також встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2023 у справі № 6-5656/11 направлене було подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ТОВ «Фінанс Дніпро» про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська) за місцем знаходження нерухомого майна, з огляду на те, що судом встановлено, що в даному випадку відсутні законом передбачені підстави для слухання наведеної справи Дніпровським районним судом м. Києва.

Нерухоме майно боржника знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Соборного району міста Дніпра, подання приватного виконавця підлягає подачі за місцем виконання судового рішення та за місцем знаходження майна боржника - до Соборного районного суду м. Дніпра.

Встановлено, що ухвалою від 06.01.2016 Дніпровського апеляційного суду накладено було арешт на нерухоме майно, в тому числі на паркувальне місце №166, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) в межах кримінального провадження № 0000482 внесеному в ЄРДРСР від 18.06.2015 року

За обставинами цього кримінального провадження, невстановлені особи за попередньою змовою із службовими особами Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з корисливих мотивів, заволоділи чужим майном шляхом зловживання довірою в особливо великих розмірах, з використанням завідомо підроблених документів та отриманням завідомо неправосудних рішень Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, у зв`язку з чим завдали матеріальні збитки потерпілим.» «За фактом незаконного заволодіння майном ОСОБА_8 та ОСОБА_7 шляхом обману в особливо великих розмірах прокуратурою області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, яке приєднано до кримінального провадження № 0000482».

Отже, до того як рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2024 року скасовано договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , нерухоме майно, шляхом обману незаконно вибуло з власності ОСОБА_5 у власність ТОВ «Днепроградстрой».

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2023 року по справі №201/17636/16-к, який набрав законної сили 16.05.2023, затверджено угоду про визнання винуватості від 03.04.2023 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні № 0000872, заступником начальника другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,якій надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_6 , який був директором та засновником ТОВ «Днепроградострой» на момент набуття останнім у власність спірного паркомісця.

У даній кримінальній справи встановлено, що ОСОБА_6 , відповідно до відведеної йому ролі в організованій групі, з метою доведення злочинного плану щодо придбання права власності на нерухоме майно до кінця, на підставі отриманих від особи-1,матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, рішень, за участі ОСОБА_3 у приватного нотаріуса в м. Дніпропетровську діючи умисно, із корисних мотивів забезпечив реєстрацію права власності на нерухоме майно за останнім, з подальшим відчуженням на користь ТОВ «Агро-Простор»,ТОВ «Днепроградстрой», ТОВ «Влада-2009» засновником та керівником яких він був. … Після цього, ОСОБА_6 згідно з відведеною йому роллю в організованій групі, за дорученням ОСОБА_3 укладено договори купівлі -продажу, відповідно до яких: 02.09.2015 квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 перейшли у власність ТОВ «Влада-2009» одним з засновників та керівником якого є ОСОБА_6 ; 05.09.2015 паркувальні місця АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 перейшли у власність ТОВ «Днепроградстрой» засновником та керівником якого є ОСОБА_6 ; 08.09.2015 квартира АДРЕСА_10 ; квартири АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 перейшли у власність ТОВ «Днепроградстрой» засновником та керівником якого є ОСОБА_6 , а квартира АДРЕСА_13 у власність ТОВ «Агро-Простор» засновником та керівником якого є ОСОБА_6 ; 21.09.2015 та 22.09.2015 ? частини домоволодіння АДРЕСА_14 перейшли у власність ТОВ «Днепроградстрой» засновником та керівником якого є ОСОБА_6 ; 21.09.2015 квартира АДРЕСА_15 перейшла у власність ТОВ «Днепроградстрой» засновником та керівником якого є ОСОБА_6 ».

Вироком від 13.04.2023 року по справі № 201/17636/16-к ОСОБА_6 визнано винуватим за вчинення кримінальних правопорушень щодо шахрайського заволодіння нерухомим майном, в тому числі і спірним паркувальним місцем № НОМЕР_4 , призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Отже, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.01.2016 року та вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2023 року по справі №201/17636/16-к підтверджений факт протиправного вибуття із власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 майна, яке повернуто у їх власність судовими рішеннями.

Вказаним вироком цивільні позови потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишені без розгляду.

За даними ДРАЦС відсутні записи про шлюб ОСОБА_1 , його батьківство.

Також встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року в межах справи № 6-5656/11, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.04.2023, задоволено подання приватного виконавця Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , але не зареєстроване за ним у встановленому законом порядку - квартиру за адресою: АДРЕСА_16 , та квартиру за адресою: АДРЕСА_17 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2023 року в межах справи № 6-5656/11 задоволено подання приватного виконавця Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , але не зареєстроване за ним у встановленому законом порядку - домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_18 ;

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2023 року в межах справи № 6-5656/11 задоволено подання приватного виконавця Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , але не зареєстроване за ним у встановленому законом порядку - квартиру за адресою: АДРЕСА_19 ;

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.ст. 77, 78 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не приймає до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.4-5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до висновку якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові від 09.12.2019 прийнятій за результатами розгляду справи №337/1253/16-ц, преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що а апеляційній скарзі ТОВ Днепроградострой, яке не є учасником справи, не брало участі у справі, просить ухвалу суду від 26 серпня 2025 року та відмовити у задоволенні подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, посилаючись на те, що оскаржуваним судовим рішенням порушуються права ТОВ Днепроградострой, як колишнього власника спірного обєкту нерухомості - паркувального місця №166, за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з посиланням апелянта, що він спірне нерухоме майно належало Товариству на праві власності, однак на даний час, останній не є власником такого майна, про що свідчить рішення Жовтневого районний суд м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року у справі №201/14582/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ТОВ Днепроградстрой, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 . Визнано недійсними договори купівлі продажу від 05 вересня 2015 року, що були посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., та зареєстровані в нотаріальному реєстрі вчинених нотаріальних дій за № 1712, № 1713, №1714, на підставі яких ТОВ Днепроградстрой () набуло право власності на відповідно паркувальні місця за № № 37, 38, які знаходяться в будинку АДРЕСА_3 , та паркувальне місце № 166, яке знаходиться в будинку АДРЕСА_1 . Стягнуто з ТОВ Днепроградстрой, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. по 162 грн. 40 коп. з кожного (а.с.204, 205). Вказане рішення суду набрало законної сили.

Також слід зазначити, що право на апеляційне оскарження ТОВ «Днепроградострой» судового рішення стосовно спірного нерухомого об`єкта вже вирішувалось ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року у цивільній справі № 201/14803/23 Товариства з обмеженою відповідальністю Бігкомерц до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, в якій було вказано, що оскарженим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року не вирішувалося питання про витребування майна, скасування державної реєстрації майна, чи визнання права власності на нерухоме майно - паркувальне місце № 166, за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 214, тому права, інтереси, обовязки ТОВ Днепроградострой судом не вирішувалися та не порушувалися.

Суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Подібні правові висновки викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі №668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

За таких обставин, враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 26 серпня 2025 року не вирішувалися права, інтереси, обов`язки особи, яка не є учасником справи та яка подала апеляційну скаргу - ТОВ Днепроградострой, тому апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Днепроградострой на ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 26 серпня 2025 року слід закрити.

Керуючись п. 3 ч.1 ст. 362 та ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Днепроградострой на ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 26 серпня 2025 року у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (заінтересовані особи боржник ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальність «Бігкомерц») про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 5 березня 2026 року.

Головуючий-суддя О.В. Халаджи