Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/227/26
Єдиний унікальний №733/150/26
Рішення

Іменем України

03 березня 2026 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючого судді - Вовченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Ічнянського районного суду цивільну справу за позовом ТОВ «Іннова Нова » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики

В С Т А Н О В И В :

Зміст позовних вимог

ТОВ «ІННОВА НОВА» (позивач) просить стягнути із ОСОБА_1 (відповідач) заборгованість за кредитним договором № від 07.07.2025 у розмірі 30 744,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 07.07.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику № від 07.07.2025, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6000,00 грн., на умовах строковості, зворотності та платності.

Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим, станом на 30.01.2026 року, у неї перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 30 744,00 грн., з яких 6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11 844,00 грн. заборгованість за процентами та 12000,00 грн. заборгованості за неустойкою за кожен день прострочення повернення позики та 900, 00 грн. комісія за надання кредиту ,яку позивач просив суд стягнути з відповідача разом із сумою судових витрат.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив, у разі його неявки, розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Ухвалою судді від 05.02.2026 позовну заява прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, встановлено сторонам строк для подання заяв , клопотань відзиву по суті справи. Витребувано від АТ «Ощадбанк» інформацію щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку НОМЕР_1 та інформацію про надходження на картковий рахунок НОМЕР_1 грошових коштів в розмірі 6000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 заяв, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не надала .

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та ухвалює рішення за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

07.07.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір надання грошових коштів у кредит, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 6000,00 грн. (п. 2.3 Договору), строком на 360 днів (п. 2.5 Договору), з процентною ставкою у розмірі 1% в день (п. 2.6 Договору), шляхом перерахування котів кредиту на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору, укладення договору здійснюється за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер телефону позичальника, вказаний ним при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (в т.ч. через месенджери).

Відповідно до п. 2.2 Договору, на умовах, встановлених договором, Товариство надає Позивальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Відповідно до п. 2.7 Договору, комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту.

Договір надання грошових коштів у кредит № від 07.07.2025 року, додаток № 1 до Договору, який є графіком платежів підписані відповідачкою за допомогою електронного підпису із одноразовим ідентифікатором , а паспорт споживчого кредиту за допомогою електронного підпису із одноразовим ідентифікатором «5853».

Факт отримання відповідачкою грошових коштів підтверджується квитанцією товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» щодо перерахування коштів в сумі 6000,00 грн. 07.07.2025 року о 18:11:20.

Відповідно до інформації Акціонерного товариства «Ощадбанк», на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_2 ) Банком емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 07.07.2025 року було зараховано кошти в сумі 6000,00 грн., що також підтверджується випискою по руху коштів по картці.

Відповідно до розрахунку заборгованості, загальна заборгованість відповідачки за вказаним договором, дорівнює 30 744,00 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11 844,00 грн. заборгованості за процентами , 900,00 грн. комісія за надання кредиту та 12 000,00 грн. неустойка.

До теперішнього часу відповідач не сплатила позивачу заборгованість, чим порушила свої зобов`язання, що встановлені укладеним Договором.

Відповідно до виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, 08.09.2025 року було змінено назву товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» на «Іннова-Нова».

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є

оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір надання грошових коштів у кредит № від 08.03.2025 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача комісії комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 900,00 грн. то суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є

нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Враховуючи імперативне врегулюванням законодавством про захист прав споживачів умов щодо нарахування комісії з обслуговування кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості не підлягає застосуванню, отже відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги в частині стягнення комісії.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (штрафу,пені), то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки ОСОБА_1 уклала договір позики з ТОВ "Іннова Фінанс" 07.07.2025р, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка в розмірі 12 000,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає списанню позивачем.

Враховуючи вищевикладене та те, що матеріалами справи підтверджено факт надання кредиту, і відповідачкою не надано суду доказів відсутності заборгованості по кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині погашення тіла кредиту в розмірі 6000,00 грн. та 11 844,00 грн. заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, оскільки проценти нараховані у визначені договором строк та спосіб, а всього підлягає стягненню 17 844,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп., з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 17 844,00 грн, що становить 58 % від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1544,19 грн.(2662,40/100 х 58%).

Позивач зазначає, що докази понесення судових витрат у відповідності до ч.8 ст.141 та ч.1 ст.246 ЦПК України будуть надані ним протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 280-289 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ,( ІНФОРМАЦІЯ_1 , , РНОКПП - НОМЕР_2 адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» () заборгованість за договором позики № від 07.07..2025 року, яка станом на 30.01.2026 року становить 17 844 грн. та 1544,19 грн. повернення сплаченого судового збору , а всього 19 388 (дев`ятнадцять тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 19 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 03 березня 2026 року.

Суддя А. В. Вовченко