Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/767/26
Провадження № 2-о/553/43/2026
У Х В А Л А

Іменем України

06.03.2026м. Полтава

Суддя Подільського районного суду м.Полтави Ткачук Ю.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Добропільська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації Полтавської області Потоцька Юлія Валентинівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2026 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м.Полтави з заявою в якій просить визнати факт того, що належна їй на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності від 10.09.1998 року, виданого Виконавчим комітетом Добропільської міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 10.09.1998 року № 304/4455 належить квартира АДРЕСА_1 , донецької області, та має загальну площу 36,2 кв.м, з них житлову 18,2 м.кв.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно зст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1ст. 293 ЦПК України).

Нормою п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає у порядку окремого провадження справи саме про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зі змісту ч. 1 та ч. 2ст. 315 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У судовому порядку підлягають встановленню факти: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1ст. 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2ст. 315 ЦПК України).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

ОСОБА_1 у своїй заяві вказує, що з метою внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про належну їй на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації Полтавської області Потоцької Ю.В. Проте, їй відмовлено у вчиненні реєстраційних дій через неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному Законом відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01.01.2013 року, на підставі чого просить суд визнати факт того, що зазначена квартира належить їй на праві власності. Тобто, фактично заявниця просить визнати за нею право власності, набуте раніше на законних підставах.

Як визначено статтею 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з пунктом 1 частини 1статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як визначив Верховний Суд у постанові від 24.01.2020 року у справі № 910/10987/18, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Також Верховним Судом у постанові від 13.05.2019 року у справі № 905/494/18 зазначено, що у разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа.

У даному випадку правовстановлюючий документ на квартиру заявницею не втрачений, натомість існують перешкоди в проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Отже, факт, про встановлення якого просить заявниця, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки є порядок захисту порушеного права, а саме звернення до суду в порядку позовного провадження шляхом подання позовної заяви (стаття 392 ЦК України), а не заяви про встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження, що відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 02.04.2025 у справі № 201/9106/24.

Ураховуючи викладене, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження, слід відмовити.

Водночас суд роз`яснює заявниці, що вона вправі звернутися до суду з позовом про визнання право власності на квартиру в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.258, 260, 293, 294, 315 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Добропільська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації Полтавської області Потоцька Юлія Валентинівна, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що вона має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, про які вона вказала у заяві, шляхом подання позовної заяви у порядку позовного провадження на загальних підставах. Позовна заява має відповідати вимогам статей 175 - 177 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення її копії.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Ю. А. Ткачук