Справа № 646/9646/25
Провадження № 2-з/646/6/2026
У Х В А Л А

25.02.26 м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Серпутько Д.Є., розглянувши заяву представника позивача адвоката Петракова В.А., про забезпечення позову у цивільній справі № 646/9646/25 за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Петракова Володимира Анатолійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих власнику квартири внаслідок її затоплення,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває цивільна справа № 646/9646/25 за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Петракова Володимира Анатолійовича, подана до суду 23.09.2025 року, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих власнику квартири внаслідок її затоплення.

23.02.2026 до суду від представника позивача адвоката Петракова В.А., надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту - заборони на відчуження (купівля-продаж, дарування, оренда, тощо) на майно відповідача 1 ОСОБА_2 , яке складається з:

- автомобіля ВАЗ 21213, номер об`єкта НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 .

- житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею (кв.м) 43,5, житлова площа (кв.м) 15,4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

- земельної ділянки кадастровий номер :00:000:0010, площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обтяження представник позивача просить суд накласти до фактичного виконання судового рішення та зазначив про те, що вказаний спосіб забезпечення позову не буде надмірним, враховуючи ціну позову, та відсутність вимог позивача щодо встановлення заборон на користування вказаним майном Відповідачем 1 ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У судове засідання сторони не з`явились, з невідомих суду причин.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників, розгляд заяви здійснюється судом за їх відсутності та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання судового рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказані об`єкти рухомого та нерухомого майна, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

В обґрунтування вказаної зави представник позивача посилається на те, що у разі задоволення позовних вимог, на відповідача 1 ОСОБА_2 , буде покладено обов`язок сплатити 191490,00 (сто дев`яносто одна тисяча чотириста дев`яносто) гривень. Для того щоб бути переконаним у тому, що відповідач 1 - ОСОБА_2 , дійсно зможе виплатити покладену на нього компенсацію завданої матеріальної та моральної шкоди та понесених судових витрат, а по суті виконати рішення, є необхідність у забезпеченні даного позову.

У постанові КЦС Верховного Суду від 30.07.2025 року у справі № 752/22157/20 встановлено, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно допускається виключно щодо майна, яке належить відповідачу у справі.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб (постанова Верховного Суду від 13.12.2023 року у справі № 522/21977/21).

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 року у справі № 754/5683/22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що суд повинен врахувати, що конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Представником позивача у заяві про забезпечення позову вказано на докази, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення у вигляді накладення арешту може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Однак, щодо накладення арешту шляхом заборони на відчуження (купівля-продаж, дарування, оренда, тощо) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею (кв.м) 43,5, житлова площа(кв.м) 15,4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає, що представником позивача не надано достатньої інформації та доказів щодо актуального технічного стану (зруйнований, пошкоджений, без пошкоджень тощо) вказаного об`єкту нерухомого майна.

Водночас суд бере до уваги, що вказаний житловий будинок розташований на території с. Варварівка Харківської області, яка перебуває у зоні активних бойових дій, що об`єктивно свідчить про підвищений ризик руйнування або пошкодження таких об`єктів нерухомого майна на цій території.

Крім того, суд звертає увагу представника позивача, що згідно приписів частини першої статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Частину 2 вказаної статті, яка передбачала, що у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру - виключено на підставі Кодексу № 2597-VIII від 18.10.2018.

За таких обставин відсутність актуальної інформації про стан об`єкта нерухомості - житлового будинку позбавляє суд можливості дійти обґрунтованого висновку щодо реальності та доцільності застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона відчуження вказаного житлового будинку, відомості про існування якого, на теперішній час, у справі відсутні.

З огляду на викладене, а також враховуючи принцип співмірності, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні клопотання в частині накладення арешту шляхом заборони відчуження (купівля-продаж, дарування, оренда, тощо) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею (кв.м) 43,5, житловою площею (кв.м) 15,4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, приймаючи до уваги доводи представника позивача, викладені в заяві, вивчивши надані матеріали, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача адвоката Петракова В.А., про забезпечення позову у цивільній справі № 646/9646/25 за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Петракова Володимира Анатолійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих власнику квартири внаслідок її затоплення задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у виді встановлення заборони власнику майна ОСОБА_2 на відчуження (розпорядження іншим чином) автомобіля ВАЗ 21213, номер об`єкта НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 та земельної ділянки кадастровий номер :00:000:0010, площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д.Є. Серпутько