Справа № 144/63/26
Провадження № 2/144/267/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2026 р. с-ще Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

Головуючої судді Магдяк Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Сльота Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 4 000 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду.

Із кінця 2024 року сторони разом не проживають, діти проживають із позивачем та перебувають на його утриманні.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , у шлюбі народилося двоє дітей.

Відповідач є фізично здорова та працездатна, а тому спроможна та зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дітей. Домовленості між сторонами про участь в утриманні дітей не досягнуто.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, та не заперечує проти задоволення позову.

Ухвалою судді від 26.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки у матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 .

Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_2 від 06.10.2008, видане виконкомом Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області та серія 1 АМ № 159433 від 25.05.2010, видане виконкомом Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області.

Із кінця 2024 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, подружжя проживає окремо. Домовленості між сторонами про участь в утриманні дітей не досягнуто.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВРУ №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

У статті 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено у 2026 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 512 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому приймається судом.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження непрацездатності відповідача, відомості про перебування на її утриманні інших осіб, тяжкого матеріального становища та обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, щодо якого між сторонами досягнуто згоди, з огляду на тенденцію зростання розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і мінімальної заробітної плати для працездатних осіб, зважаючи на вік та потреби дитини, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про стягнення з останньої аліментів на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 4 000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття.

При цьому, варто зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати у розмірі 50 відсотків судового збору за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений при зверненні до суду.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180, 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Бджільна Теплицький район Вінницька область, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 4 000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 21.01.2025 та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Суддя