Справа № 680/63/26
№ 2-о/680/13/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2026 р. селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Яцини О.І.,

з участю секретаря судового засідання Стандрійчук М.П.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці - адвоката Солов`я О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту неприйняття спадщини шляхом спільного постійного проживання спадкоємця та померлого спадкодавця на час відкриття спадщини,

установив:

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту неприйняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 шляхом спільного постійного проживання спадкоємця та померлого спадкодавця на час відкриття спадщини.

В обґрунтування вимог вказала, що 26 грудня 1983 року між нею та ОСОБА_3 укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_2 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . Разом із ним були зареєстровані: заявниця та їх син ОСОБА_2 . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина за законом, яка складається у тому числі із автомобіля «Дачія Логан», державний номерний знак НОМЕР_1 .

На момент смерті чоловіка, заявниця постійно спільно проживала із ним, у встановлений строк подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини. 05 лютого 2026 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілий об`єкт рухомого і нерухомого майна у зв`язку із наявністю фактичного прийняття спадщини спадкоємцем першої черги сина ОСОБА_2 та рекомендовано звернутися до суду.

Зареєстрованим місцем проживання їх спільного сина є АДРЕСА_1 , але з січня 2022 року і по даний час перебуває за межами України. Вважає, що ОСОБА_2 спадщину не прийняв належним чином, а від встановлення факту неприйняття сином спадщини після смерті чоловіка у неї виникне право на спадкування усього майна.

Ухвалою суду від 10 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Заявниця та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи.

Суд, заслухавши заявницю та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов до такого висновку.

26 грудня 1983 року заявниця та ОСОБА_3 уклали шлюб (а.с.9 на звороті).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.10).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10 на звороті).

На момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . Разом із ним були зареєстровані: заявниця та їх син ОСОБА_2 (а.с.11).

Заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілий об`єкт рухомого і нерухомого майна, у зв`язку із наявністю фактичного прийняття спадщини спадкоємцем першої черги, сина - ОСОБА_2 та рекомендовано звернутися до суду (а.с.11 на звороті).

ОСОБА_3 належав автомобіль «Дачія Логан», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.12, 13).

Відповідно до акта обстеження на предмет проживання ОСОБА_2 від 29 січня 2026 року, що складений комісією у складі депутата Новоушицької селищної Ради Костюченка В.В., сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 син не проживає за адресою АДРЕСА_1 , з січня 2022 року перебуває за межами України (а.с.13 на звороті).

Згідно із заявою від 20 січня 2026 року ОСОБА_2 перебуває за межами України з 19 січня 2022 року, на день смерті спадкодавця разом з ним не проживав, спадщини після його смерті не приймав, пропущений термін в судовому порядку відновлювати не буде, на спадщину не претендує та не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину на усе майно було видане на ім`я дружини померлого ОСОБА_1 (а.с.14, 15).

Згідно із матеріалами спадкової справи №131/2025, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , заявниця прийняла спадщину після його смерті. Звертаючись до нотаріуса із заявою, заявниця вказала, що до спадкового майна належить земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів (а.с.29-35).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили те, що ОСОБА_2 , який є сином заявниці та ОСОБА_3 , на день смерті батька був зареєстрований разом із ними в АДРЕСА_1 . З січня 2022 року і по даний час перебуває за межами України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В силу частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору право.

Так, під час розгляду справи з`ясовано, що сторони, як спадкоємці, претендують на автомобіль та земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів. Метою звернення заявниці із даною заявою вказано те, що вона прагне успадкувати усе майно після смерті чоловіка, навіть ту частину на яку може претендувати ОСОБА_2 .

Окрім того, на момент відкриття спадщини спадкодавець та його син ОСОБА_2 були зареєстровані за однією адресою, ОСОБА_2 протягом шестимісячного строку після відкриття спадини до нотаріуса не подавав заяви про відмову від прийняття спадщини. Єдиним волевиявленням ОСОБА_2 щодо спадкового майна є заява від 20 січня 2026 року, яка оформлена після закінчення строку на відмову від спадщини.

Отже, намагання заявниці успадкувати усе майно вступає у суперечність із правом ОСОБА_2 на спадкування належної йому частини спадщини, яка може бути вирішена в порядку позовного провадження, а не окремого провадження.

Враховуючи наведене, суд вбачає очевидний спір про право, який не може бути вирішений в порядку окремого провадження, а тому заява про встановлення факту, що мають юридичне значення, підлягає залишенню без розгляду, на підставі ч.6 ст.294 ЦПК України.

Керуючись ст. 223, 257, 260, 261, 294, 315 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту неприйняття спадщини шляхом спільного постійного проживання спадкоємця та померлого спадкодавця на час відкриття спадщини залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці, що дані вимоги підлягають розгляду у порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О. І. Яцина