Справа 688/6118/25
№ 2/688/416/26
Рішення

Іменем України

(заочне)

24 лютого 2026 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Березюка О.Г.

за участю секретаря судового засідання Антонюк І.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі засідань у м. Шепетівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з цим позовом, просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування№014/0261/82/91849373 від 05 квітня 2019 року, яка становить 241547,28 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2898,57 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн.

Позов мотивований тим, що В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що 05 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк» був укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0261/82/91849373 відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит, в сумі 66674,07 грн, а позичальник зобов`язалася повернути використану суму в строк до 05 квітня 2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 59,90 %. Однак ОСОБА_1 не виконала умови кредитного договору, що призвело до виникнення у неї заборгованості.

20 вересня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

03 жовтня 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №03-10/2022, в тому числі за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0261/82/91849373 від 05 квітня 2019 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір, що підлягає стягненню станом 22 листопада 2025 року становить 241547,28 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 66674,07 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 139628,47 грн; заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості 20133,01 грн; заборгованість за пенею та штрафами 15111,73 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0261/82/91849373 від 05 квітня 2019 року у розмірі 241547,28 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2898,57 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 25000 гривень.

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві просив про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечив проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада», на адресу суду повернуто поштове відправлення з довідкою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомила про причини неявки, своїм процесуальним правом не скористалася, відзив на позов не подала.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

05 грудня 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу, суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене провадження та призначив справу до судового розгляду на 13 лютого 2026 року.

13 лютого 2026 року сторони в судове засідання не з`явилися. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин.

Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Суд встановив, що 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк» уклали договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0261/82/91849373, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 66674,07 грн, а відповідачзобов`язувалася повернути кредитодавцю кредитні кошти, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним (пункти 1.1, 1.2. Договору).

Пунктами 1.1.5, 1.1.6, 1.1.7 Договору встановлено, що дада повного погашення кредиту 05 квітня 2023 року, кредит надається строком на 48 місяців з дати надання кредиту, фіксована процентна ставка 59,9% річних (може бути змінена за згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди до Договору).

Відповідно до п. 10.3 договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобов`язується сплатити пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.

Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0261/82/91849373, графік погашення кредиту та заява-анкета підписані відповідачем власноруч.

Як вбачається із виписки по рахунку ОСОБА_1 здійснювала платежі на погашення кредиту.

20 вересня 2019 року було укладено договір №114/2-19-F відповідно до якого АТ «Райффайзен банк» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/0261/82/91849373.

03 жовтня 2022 року було укладено договір №03-10/2022 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/0261/82/91849373.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Згідно розрахунків позивача розмір заборгованості відповідача по договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0261/82/91849373 складає 241547,28 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 66674,07 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 139628,47 грн; заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості 20133,01 грн; заборгованість за пенею та штрафами 15111,73 грн.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0261/82/91849373 від 05 квітня 2019 року, копією розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 22 листопада 2025 року, копією договору факторингу №114/2-19-F від 20 вересня 2019 року; копією договору факторингу №03-10/2022 від 03 жовтня 2022 року; платіжним дорученням, що підтверджує оплату по договору за відступлення прав вимоги; Актами приймання-передавання Реєстру боржників та іншими доказами.

Застосовані норми права. Висновки суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони євільними вукладенні договору, виборі контрагентата визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту,у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 статті 536 ЦК Українипередбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст.610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно пункту 1 частини 1статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення останньою зобов`язання щодо їх повернення.

Відповідач уклав цей договір добровільно, з власної волі, погодившись на всі умови, в підтвердивши, що умови договору є йому зрозумілими.

Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманих коштів та відповідної плати за користування ними.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, отримані в кредит кошти не повернула, проценти за користування ними у визначені Договорами строки не сплатила.

Враховуючи оформлені належним чином кредитні договори, договір факторингу та договори відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, «Коллект Центр» є належним стягувачем заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування№014/0261/82/91849373 від 05 квітня 2019 року з відповідача у вигляді суми кредиту, процентів за користування ним.

В той же час суд вважає, що у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та/або штрафом в розмірі 15111,73 грн слід відмовити.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, Дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, останній раз - Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану», який затверджений Законом України від 16 квітня 2025 року № 4356-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 05 год 30 хв 07 серпня 2025 року на 90 діб.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року та такі нарахування підлягають списанню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення заборгованості за пенею та/або штрафом, яка за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0261/82/91849373 становить 15111,73 грн задоволенню не підлягає. А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0261/82/91849373 в сумі 226435,55 грн, з яких заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 66674,07 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 139628,47 грн; заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості 20133,01 грн.

Відповідач не оспорив заборгованості за кредитним договором, власного розрахунку не надав та не надав суду доказів погашення кредитної заборгованості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ч.1, п.п.1,2 ч.3 ст.133 ЦПК Українисудові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2898,57 грн, ціна позову 241547,28 грн, позов задоволено на суму 226435,55 грн, тобто на 93,74%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2717,12 грн судового збору (2898,57/100х93,74%).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Право на професійну правничу допомогу гарантованостаттею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, урішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 акону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд встановив, що 01 липня 2024 року року між позивачем та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024. Предметом вказаного договору є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених договором, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів в судах загальної юрисдикції тощо.

Відповідно до розділу 4 даного договору, сторони погодили порядок здійснення розрахунків. Позивачем також надано прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», в якому визначено види юридичних послуг та їх вартість. Як вбачається із заявки на надання юридичної допомоги №2109 від 01 жовтня 2025 року позивач та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31 вжовтнч 2025 року сторони погодили надання послуг за позовом до ОСОБА_1 в розмірі 25000 грн.

Однак при визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Розгляд справи проведено без участі сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та не потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн витрат на правову допомогу.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279-285, 289, 352, 354, 355 ЦПК України суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування№014/0261/82/91849373 від 05 квітня 2019 року в розмірі 226435(двісті двадцять шість тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень 55 копійок, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 66674,07 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 139628,47 грн; заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості 20133,01 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 2717 (дві тисячі сімсот сімнадцять) гривні 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Заочне рішення може бутипереглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечникова, буд.3, офіс 306. ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: