ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/4736/24 Номер провадження 22-ц/814/497/26Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 липня 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Максименко Л.В., повний текст судового рішення складено дати не вказано

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У грудні 2024 року представник ТОВ «Фінпром Маркет» через систему «Електронний суд» звернувся до Гадяцького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №75819682 від 09.07.2021 року в розмірі 49859,56 грн, сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №75819682 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15000 гривень, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована).

Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, яка є невід`ємним додатком № 1 до договору, реальна річна процентна ставка становить 1263,68%, загальна вартість кредиту становить 18 552,00 грн.

Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора електронного підпису oEXaHoffd5 (п.18 договору), у порядку визначеномуст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується, також, довідкою про ідентифікацію.

До договору позики долучені Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», затверджених директором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», наказ №14/05/2021 від 14.05.2021.

Відповідно до п. 5.2. договору позики №75819682, позичальник до моменту підписання договору вивчає цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначену в правилах процедуру і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування пролонгації, які йому зрозумілі.

Згідно п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

З огляду на вказане, в даному випадку сторонами погоджено умови кредитування, зокрема сума кредиту, розмір та порядок нарахування відсотків, строк повернення кредитних коштів.

Факт перерахування відповідачу грошових коштів за вказаним договором позики підтверджується:

- електронною платіжною інструкцією №09d890af-6f89-411a-b6b4-770faf5512c9 від 09.07.2021 про перерахування коштів ОСОБА_1 в сумі 15000 грн на її банківську карту НОМЕР_1 , зазначену нею у договорі. Вказана платіжна інструкція видана ТОВ «Фінекспрес» - фінансовій компанії, яка здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі;

- довідкою №КД -000002734/ТНПП від 21.11.2024 ТОВ «Фінекспрес» про перерахування коштів ОСОБА_1 ,

- листом №21/11/24-57 від 21.11.2024, виданим позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує перерахування на банківську карту відповідача онлайн - позики на підставі вказаної платіжної інструкції, в якій зазначено номер платежу №09d890af-6f89-411a-b6b4-770faf5512c9 від 09.07.2021.

Оскільки компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складалися.

Окрім того, згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 29.05.2025 на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» емітовано карту № НОМЕР_2 на яку, як вбачається з виписки по рахунку, 09.07.2021 здійснено переказ коштів в сумі 15000 грн., що відповідає сумі спірного кредиту. Номер телефону для підтвердження операцій за вказаною платіжною карткою НОМЕР_3 вказаний у договорі відповідачем та зазначається ОСОБА_1 у заявах до суду у даній справі.

Таким чином, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало своє зобов`язання за договором позики та надало грошові кошти відповідачу в сумі 15 000 грн.

Однак, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконала належним чином, в результаті чого, згідно з розрахунком, наданим ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та враховуючи здійснені відповідачем платежі, станом на 06.11.2021 включно у відповідача утворилась заборгованість за договором позики в сумі 49859,56 грн, з яких: 15000,00 грн - основний борг, 34859,56 грн - заборгованість за відсотками.

19 листопада 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» уклали договір факторингу №1911 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75819682 від 09.07.2021, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру заборгованостей за вказаним договором факторингу та реєстром прав вимог №3 від 19.11.2021.

03 квітня 2024 року ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого ТОВ «Фінпром Маркет» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі до відповідача за договором позики №75819682 від 09.07.2021, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру заборгованостей за вказаним договором факторингу.

Згідно реєстру заборгованості (додаток №1 до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023) ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 49859,56 грн.

З моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «Фінпром Маркет» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінпром Маркет», ні на рахунки попередніх кредиторів.

З огляду на викладене ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінпром Маркет» за договором позики №75819682 від 09.07.2021 в розмірі 49859,56 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 липня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №75819682 від 09.07.2021 року у розмірі 49859, 56 грн (сорок дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 56 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн 00 коп.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Рішення оскаржила відповідач, подавши апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Зазначає, що судом 1-ї інстанції безпідставно витребувано докази які в подальшому стали основою для задоволення позовних вимог, що вплинуло на розгляд справи та порушило принципи змагальності сторін, гарантовані як національним, та міжнародним правом.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.02.2022 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ). Введено процедуру реструктуризації боргів боржника, та мораторій на задоволення вимог кредиторів. Оприлюднено на офіційному вебсайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Волторніста Сергія Івановича (свідоцтво №1958 від 06.11.2020) з процесуальними наслідками, встановленими Кодексом України з процедур банкрутства.

Посилаючись на практику Верховного Суду вказує, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах дійшла висновку, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Апелянт зазначає, що будь-які вимоги кредиторів, які виникли після 10.03.2022 року і не були заявлені у встановлений законом 30-денний строк, вважаються погашеними та не можуть бути включені до реєстру та до затвердженого плану реструктуризації.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 09.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №75819682 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом ОСОБА_1 , за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора електронного підпису oEXaHoffd5.

Згідно із п. 1 Договору позики, за цим Договором позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.

Відповідно до п. 3. Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника(за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору.

Згідно із п.п. 5.1 п. 5.2 Договору позики, підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», перебувають у загальному доступі та опубліковані на сайті www.mycredit.ua

ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконала належним чином, в результаті чого, згідно з розрахунком, наданим ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та враховуючи здійснені відповідачем платежі, станом на 06.11.2021 включно у відповідача утворилась заборгованість за договором позики в сумі 49859,56 грн, з яких: 15000,00 грн - основний борг, 34859,56 грн - заборгованість за відсотками.

19 листопада 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» уклали договір факторингу №1911 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75819682 від 09.07.2021, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру заборгованостей за вказаним договором факторингу та реєстром прав вимог №3 від 19.11.2021.

03 квітня 2024 року ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого ТОВ «Фінпром Маркет» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі до відповідача за договором позики №75819682 від 09.07.2021, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру заборгованостей за вказаним договором факторингу.

Згідно реєстру заборгованості (додаток №1 до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023) ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 49859,56 грн.

Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінпром Маркет», ні на рахунки попередніх кредиторів.

З огляду на викладене ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінпром Маркет» за договором позики №75819682 від 09.07.2021.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики № 75819682 від 09.07.2021 року заборгованість ОСОБА_1 складає 49859,56 грн. з яких: - 15000,00 грн. - заборгованості за тілом боргу, - 34 859,56 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином доведено виникнення між сторонами правовідносин, обставини укладення відповідачем кредитного договору, факт отримання боржником грошових коштів згідно кредитного договору, та відповідність нарахування відсотків за користування коштами умовам договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

За змістом 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Уразі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Аналогічні положення містить норма ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст.1080 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За приписами п. 12 ч. 1 вказаної статті Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.

Така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» електронний договір та підписала його у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором oEXaHoffd5), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

09.07.2021 року, кредитор виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, який зазначений Відповідачем, № НОМЕР_2 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий.

Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією №09d890af-6f89-411a-b6b4-770faf5512c9 від 09.07.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі.

Доказів того, що банківська картка з відповідним номером ОСОБА_1 не належить, матеріали справи не містять.

Виходячи з наведеного, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_2 кредитних коштів у сумі 15000,00 грн.

На підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 позивачем наданий розрахунок заборгованості, який узгоджується з умовами договору кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості відповідача за цим договором.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів бере до уваги, що відповідачем розрахунок в частині тіла кредиту та нарахованих відсотків не спростовано, а тому місцевий суд обґрунтовано взяв його до уваги як доказ наявної заборгованості відповідача.

За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.

Власного розрахунку на спростування наданого позивачем, стороною відповідача суду не надано, наявними в матеріалах справи доказами не спростовано.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що в порушення вимог ЦПК України суд першої інстанції самостійно витребував докази, чим порушив принцип диспозитивності, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 08 травня 2025 року, зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати суду докази щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) карткового рахунку № НОМЕР_1 та фінансового номеру телефону; виписки по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) за договором позики № 75819682 від 09.07.2021;

інформацію про надходження 09.07.2021 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 ) грошових коштів в сумі 15 000,00 грн.

Зобов`язано ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (01010, місто Київ, Площа Арсенальна,1-Б, надати суду первинні документи бухгалтерського обліку, розрахунок заборгованості та документи, що підтверджують факт перерахування зі сторони ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 15 000,00 грн за договором позики: №75819682 від 09.07.2021, мобільний номер телефону відповідача, на який були направлені одноразові ідентифікатори для здійснення одноразового підпису.

Зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (08205, Бучанський район, Київська область, місто Ірпінь, вул. Соборна, 98-а, каб.70) надати суду витяг з Реєстру прав вимог №3 до договору факторингу № 1911 від 19.11.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» щодо відступлення права вимоги за договором позики №75819682 від 09.07.2021.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв у відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК України, яка надає суду право витребовувати докази у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з невиконання відповідачем умов договору позики № 75819682 від 09.07.2021 року, а тому дійшов обґрунтованого висновку про те, що порушені майнові права ТОВ «Фінпром Маркет» підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позовну заяву, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З наведеного вбачається, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення по суті спору, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів на власну користь та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги ОСОБА_1 , не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 липня 2025 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль