ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

м. Київ

справа № 698/168/24

провадження № 61-13558св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - перший заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу;

відповідачі: Катеринопільська селищна рада Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_1 , фермерське господарство «Агро-Вікторія Катеринопіль», Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу фермерського господарства «Агро-Вікторія Катеринопіль» на постанову Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2025 рокуу складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року перший заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу звернувся до суду з позовом до Калинопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області (далі - Калинопільська селищна рада), ОСОБА_1 , фермерського господарства «Агро-Вікторія Катеринопіль» (далі - ФГ «Агро-Вікторія Катеринопіль»), Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації, про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 23 жовтня 2020 року № 1306-УБД «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в адміністративних межах Катеринопільської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області (перейменована на Калинопільська селищна рада).

В подальшому рішенням Катеринопільської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області від 11 лютого 2021 року № 3-26/VІІІ затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :04:001:0112, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах Катеринопільської селищної ради за межами смт Катеринопіль.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_1 зареєстроване в реєстрі 09 березня 2021 року.

За договором оренди від 20 травня 2021 року ОСОБА_1 передала вказану земельну ділянку в оренду ФГ «Агро-Вікторія Катеринопіль» на строк 10 років.

Однак набуття права приватної власності на зазначену земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0112 відбулося з порушенням статей 20, 21, 84, 116 122, 149, 150 Земельного кодексу України, статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статей 7, 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки спірна земельна ділянка має особливий статус та цільове призначення - землі природно-заповідного фонду, а також відноситься до земель обмеженої оборотоздатності.

Враховуючи викладене, перший заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу просив усунути перешкоди власнику - Калинопільській селищній раді у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду площею 2,00 га з кадастровим номером :04:001:0112 шляхом:

- визнання недійсним рішення Катеринопільської селищної ради від 11 лютого 2021 року № 3-26/VІІІ «Про затвердження технічних документацій із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок та проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером :04:001:0112 та передачі її у власність ОСОБА_1 (п. 19, 19.1, 19.2);

- визнання недійсним договору оренди землі від 25 березня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Агро-Вікторія Катеринопіль», номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 42104041, дата реєстрації - 20 травня 2021 року;

- зобов`язання ОСОБА_1 повернути на користь держави в особі Калинопільської селищної ради земельну ділянку природно-заповідного фонду площею 2,00 га з кадастровим номером :04:001:0112;

- скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Єрківської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області Штепана Р. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 березня 2021 року № 57047487, здійсненої на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0112 з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на неї (відомості про право власності зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09 березня 2021 року за № 40948083) та скасування рішення державного реєстратора Катеринопільської селищної ради Козловського В. В. від 24 травня 2021 року № 58309876 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, здійсненої на його підставі реєстрації права оренди земельної ділянки за ФГ «Агро-Вікторія Катеринопіль» з одночасним припиненням права оренди ФГ «Агро-Вікторія Катеринопіль» на цю земельну ділянку (відомості про право оренди зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 травня 2021 року за № 42104041);

- скасування державної реєстрації земельної ділянки із кадастровим номером :04:001:0112 у Державному земельному кадастрі із цільовим призначенням для особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0112, виключивши відповідні відомості про це з Державного земельного кадастру.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Калинопільського районного суду Черкаської області від 05 червня 2025 року у складі судді Баранова О. І. позовну заяву першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки позивачем не внесено на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, станом на дату подання позовної заяви.

Залишаючи без розгляду позовну заяву прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що 09 квітня 2025 року набув чинності Закон України від 12 березня 2025 року № 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» (далі - Закон № 4292-ІХ), а тому, в силу положень статей 390, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 4292-ІХ, частини четвертої статті 177 ЦПК України прокурор мав усунути недоліки позовної заяви, шляхом внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми у розмірі оцінки (експертно-грошова оцінка земельних ділянок), здійсненої в порядку, визначеному Законом України «Про оцінку земель», чинної на дату подання позовної заяви, проте прокурором вказані вимоги закону не були виконанні, що на думку суду першої інстанції, свідчить про неможливість розгляду вказаної справи судом.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року апеляційну скаргу керівника Звенигородської окружної прокуратури Гасича О. В. задоволено. Ухвалу Калинопільського районного суду Черкаської області від 05 червня 2025 року про залишення без розгляду позовної заяви у даній справі скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що застосовуючи положення частини четвертої статті 177 ЦПК України, суд першої інстанції посилався на Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4292-ІХ, однак не звернув увагу на те, що Законом не передбачено зворотної дії в часі положень частини четвертої статті 177 ЦПК України.

Як в ухвалі про залишення позову без руху, так і в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що метою звернення до суду з даним позовом є захист прав територіальної громади саме шляхом вилучення майна у добросовісного набувача та прокурор не заперечує проти добросовісності відповідача ОСОБА_1 . Однак у суду відсутня процесуальна можливість наперед встановити добросовісність, чи недобросовісність набувача. При цьому, належний висновок щодо добросовісності, чи недобросовісності відповідача, суд має право викласти лише у судовому рішенні, постановленому за наслідками судового розгляду. Тому апеляційний суд вважав передчасним висновок суду першої інстанції про добросовісність відповідача ОСОБА_1 .

Крім того, апеляційний суд врахував твердження прокурора, викладені в апеляційній скарзі про те, що позивач як особа, якій належить право на звернення до суду з позовом за захистом свого права та інтересу, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, що потребують судового захисту, та спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб, який не суперечить закону, а тому суд не в праві на стадії підготовчого провадження вирішити питання про ефективність обраного способу захисту позивачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

30 жовтня 2025 року представник ФГ «Агро-Вікторія Катеринопіль» - КоваленкоО. А. подав до Верховного Суду через підсистему Електронний суд касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного судута залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга подана на підставі абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Калинопільського районного суду Черкаської області.

24 листопада 2025 року справа № 698/168/24 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 березня 2026 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ФГ «Агро-Вікторія Катеринопіль» - Коваленко О. А. мотивована тим, що зі змісту позовної заяви вбачається, що спір у цій справі є майновим і прямо пов`язаний з вилученням з власності та володіння приватної особи нерухомого майна, яке набуто нею у власність на підставі рішень органу місцевого самоврядування, що згодом було визнано та підтверджено державою шляхом проведення державної реєстрації. Тобто метою звернення до суду з цим позовом є захист прав територіальної громади саме шляхом вилучення майна у добросовісного набувача.

Оскільки прокурор у своєму позові не зазначає про порушення норм законодавства з боку ОСОБА_1 під час придбання спірного майна, а також враховуючи те, що її право власності було зареєстроване державою в 2021 році, то місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що прокурор не заперечує проти добросовісності відповідача.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 4292-ІХ передбачено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Дані положення законодавства було враховано судом першої інстанції та неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, який зробив висновок, що законом не передбачено зворотної дії у часі положень частини четвертої статті 177 ЦПК України.

Враховуючи те, що з часу набрання чинності Законом № 4292-IX прокурор не виконав вимог, встановлених частиною четвертою статті 177 ЦПК України, тобто не вжив заходів щодо оцінки спірного майна щодо витребування якого заявлено вимогу, а також не вніс на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна, то суд першої інстанції правомірно залишив позовну заяву без руху та надав прокурору строк для усунення допущених недоліків, а в подальшому, внаслідок неусунення вказаних недоліків - правомірно залишив позовну заяву без розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2025 року керівник Звенигородської окружної прокуратури Гасич О. В. подав до Верховного Суду через підсистему Електронний суд відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, зазначивши про його законність і обґрунтованість та безпідставність доводів скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом

У лютому 2024 року перший заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04 березня 2024 року було відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 червня 2024 року справу призначено до розгляду на 22 липня 2024 року о 12 год 00 хв.

Ухвалою Калинопільського районного суду Черкаської області від 21 травня 2025 року позовну заяву прокурора залишено без руху та надано 10 днів з моменту отримання цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання оцінки (експертно-грошової оцінки земельної ділянки) спірних земельних ділянок, здійсненої в порядку, визначеному законом, чинним на дату подання позовної заяви, а також подачі документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого повинна бути здійснена в порядку, визначеному законом, чинним на дату подання позовної заяви.

Ухвалою Калинопільського районного суду Черкаської області від 05 червня 2025 року позовну заяву заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки позивачем не внесено на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, станом на дату подання позовної заяви.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 16 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з абзацом 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ФГ «Агро-Вікторія Катеринопіль» - Коваленко О. А. не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

09 квітня 2025 набрав чинності Закон № 4292-ІХ, яким внесені зміни, зокрема до статей 388, 390, 391 ЦК України та статей 177, 185, 265 ЦПК України.

За змістом частини п`ятої статті 390 ЦК України в редакції вказаного Закону суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви (абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України, у редакції Закону № 4292-IX).

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму (абзац третій частини другої статті 185 ЦПК України, у редакції Закону № 4292-IX).

Необхідно зауважити, що позов пред`явлено прокурором у лютому 2024 року, а приписи Закону № 4292-IX набули чинності 09 квітня 2025 року.

У пункті 2 Розділу ІІ Закону № 4292-IX зазначено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

Наведені приписи Перехідних положень Закону № 4292-IX у сукупності з обставинами зміни прокурором предмета позову після набрання чинності цим Законом створили у сторін цього спору неоднакового розуміння того, чи поширюється на прокурора у цій справі обов`язок внести на депозитний рахунок суду вартості майна, про витребування якого він просить, навіть після відкриття провадження у справі судом, тобто встановлення відсутності недоліків позовної заяви.

Втім, на переконання Верховного Суду, визначальним у цій справі є не стільки дія Закону № 4292-IX у часі (у т. ч. зворотна), скільки загалом сфера його застосування.

Так, як зазначалося вище, за змістом частини п`ятої статті 390 ЦК України суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду.

Приписи Закону № 4292-IX розраховані на вирішення правових ситуації, пов`язаних з витребуванням майна саме у добросовісних набувачів, тобто застосування цього закону залежать від підстав пред`явленого позову.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, який у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 127/8274/24 вирішував подібне до цієї справи процесуальне питання та зазначив, що обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду передбачений у нормі матеріального права. Положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

У випадку, якщо позивач обґрунтовує позов про витребування нерухомого майна недобросовісністю набувача, то положення частини п`ятої статті 390 ЦК України не застосовуються. Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення. У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов без застосування частини п`ятої статті 390 ЦК України. Натомість у разі встановлення, що набувач добросовісний, суд відмовляє у задоволенні позову на підставі частини п`ятої статті 390 ЦК України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду.

У справі, що переглядається, при зверненні із позовом прокурор посилався на те, що законно набути права приватної власності на земельні ділянки відповідних характеристик, розміру і територіального розташування із земель державної власності не могла жодна юридична чи фізична особа, у тому числі і ОСОБА_1 .

Однак остання набула таке право власності у спосіб, який, за формальними ознаками, має вигляд законного, оскільки юридичне оформлення права власності на землю стало можливим у результаті прийняття органом місцевого самоврядування незаконного рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність та вчинення щодо неї правочину - надання у користування на умовах оренди.

Разом з цим, в силу об`єктивних, видимих природних властивостей земельних ділянок природно-заповідного фонду, розташованих на території ентомологічного заказника місцевого значення «Тікичський», ОСОБА_1 та ФГ «Агро-Вікторія Катеринопіль» не могли не знати про фактичне місцезнаходження цієї ділянки. Проявивши розумну обачність, ознайомившись зі змістом земельного та водоохоронного законодавства, відомостями державного кадастру територій та об`єктів природно-заповідного фонду України і за необхідності отримавши правову допомогу перед набуттям цієї ділянки, могли і повинні були знати про те, що спірна ділянка належить до земель природно-заповідного фонду.

Враховуючи викладене, оскільки прокурор обґрунтовував позов недобросовісністю набувачів, то положення частини п`ятої статті 390 ЦК України до спірних відносин не застосовуються. Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

Тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду та, відповідно, скасування ухвали місцевого суду з направленням справи для продовження розгляду.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків апеляційного суду не спростовують, зводяться до неправильного тлумачення стороною відповідача норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 15 січня 2026 року у справі № 484/1213/25 та від 18 лютого 2026 року у справі № 676/4649/24.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фермерського господарства «Агро-Вікторія Катеринопіль» залишити без задоволення.

Постанову Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович