Справа № 681/861/24
Провадження 2/681/6/2026
УХВАЛА

"10" березня 2026 р.

Полонський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Горщара А.Г.

з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

позивача та його представника адвоката Кушнірука В.М.

відповідача та його представника адвоката Янцеловського М.Ф.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полонне за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами позики, укладеними в період з 31.12.2007 по червень 2008 року, яка становить 3 500 доларів США, що еквівалентно сумі 141 750 грн та 37 000 грн, а в загальному розмірі 178 750 грн, а також судові витрати, мотивуючи тим, що відповідач не виконав своїх обов`язків щодо своєчасного повернення коштів, чим порушив умови договорів позики.

22 липня 2024 року у справі відкрито провадження, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

31 липня 2024 року до суду надійшла заява відповідача, в якій останній заперечив проти розгляду справи у спрощеному позовному провадження та просив призначити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, проти пред`явлених позовних вимог заперечив.

Суд ухвалою від 01 серпня 2024 року постановив перейти до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу на предмет написання та підписання відповідачем розписки про отримання коштів у позивача, а провадження у справі зупинено.

05 березня 2025 року у зв`язку з надходженням висновку експерта № СЕ-19/123-25/71-ПЧ від 25.02.2025 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 17 червня 2025 року по справі призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу по розписці на а.с.27 та судово-почеркознавчу експертизу по розписці на а.с.128 на предмет написання та підписання відповідачем розписок про отримання коштів у позивача, провадження у справі зупинено.

У зв`язку з надходженням висновків експертів № 907/908/25-26 від 04 грудня 2025 року та № 905/906/25-26 від 09 грудня 2025 року ухвалою судді від 16 грудня 2025 року провадження у справі поновлено.

29 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просив залишити його позовну заяву без розгляду у зв`язку з обставинами, що склалися.

В підготовче засідання 04.03.2026 ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, свої інтереси доручив представляти адвокату Кушніруку В.М.

Представник позивача адвокат Кушнірук В.М. в підготовчому засіданні подане клопотання про залишення позову без розгляду підтримав, пояснив суду, що така позиція узгоджена з позивачем.

Відповідач в підготовче засідання 04.03.2026 не прибув, свої інтереси доручив представляти адвокату Янцелоському М.Ф., який суду повідомив, що не заперечує проти залишення позову без розгляду. Просив суд провести розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи та стягнути з позивача на користь відповідача 25000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 7640,64 грн витрат понесених за проведення судової почеркознавчої експертизи. У поданих письмових клопотаннях зазначив, що відповідач кошти не позичав, не писав та не підписував надані позивачем розписки.

Представник позивача адвокат Кушнірук В.М. проти стягнення з позивача судових витрат у заявленому розмірі заперечив.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, що має місце в даному випадку.

Відтак, заява позивача про залишення позову без розгляду підлягає до задоволення, тому позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

За положеннями ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи .

В силу частин першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.4 ст. 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

Згідно з ч. 5 статтею 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 30 листопада 2022 року (справа №295/2963/21), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 подав позов до ОСОБА_2 про стягнення з останнього заборгованості за договорами позики, укладеними в період з 31.12.2007 по червень 2008 року, яка становить 3500 доларів США, що еквівалентно сумі 141 750 грн та 37 000 грн, а в загальному розмірі 178 750 грн, мотивуючи тим, що відповідач отримав від позивача в позику зазначені кошти, проте не виконав своїх обов`язків щодо їх своєчасного повернення, чим порушив умови договорів позики.

На підтвердження позову ОСОБА_1 посилався та надав суду розписки про надання ним позики ОСОБА_2 , при цьому стверджуючи що вони написані власноручно відповідачем.

В ході підготовчого засідання ОСОБА_2 заперечив факти отримання від позивача грошових коштів у позику та написання і підписання відповідної розписки, за клопотанням сторони відповідача ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року призначено судово-почеркознавчу експертизу на предмет написання та підписання відповідачем наданої позивачем розписки про отримання коштів.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/123-25/71-ПЧ від 25.02.2025 надана ОСОБА_1 розписка написана не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Не погоджуючись із таким висновком експерта позивачем та його представником заявлено клопотання про призначення повторної експертизи розписки, надано ще один оригінал розписки про отримання коштів відповідачем та заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи на предмет її написання та підписання відповідачем.

Зазначені клопотання ухвалами суду від 17 червня 2025 року були задоволені та призначені відповідні експертизи.

Відповідно до висновків експерта № 907/908/25-26 від 04 грудня 2025 року та № 905/906/25-26 від 09 грудня 2025 року надані ОСОБА_1 розписки написані не ОСОБА_2 , а іншою особою.

В послідуючому, 29 грудня 2025 року позивач подав письмове клопотання, в якому просив залишити його позов без розгляду у зв`язку з обставинами, що склалися, при цьому не зазначив конкретних обставин, які спонукали його до таких дій.

На думку суду, наведені обставини свідчать, що ОСОБА_1 надавши на підтвердження наявності договору позики між ним та ОСОБА_2 розписки, знав, або ж повинен був знати, що вони написані не відповідачем, та що останній у нього кошти не позичав.

Тому позивач діяв недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов, а відтак на підставі ч. 5 статтею 142 ЦПК України відповідач має право на компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, у вигляді витрат на проведення експертизи та витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи оплату витрат за її проведення покладено на ОСОБА_2 .

Відповідно до рахунку-фактури № 2025-06/01-05 від 13.01.2025 вартість призначеної ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року судової почеркознавчої експертизи становить 7 640,64 грн (а.с.66).

Відповідач ОСОБА_2 27 січня 2025 року оплатив проведення вказаної експертизи в сумі 7640,64 грн, що підтверджується даними квитанції № 0.0. (а.с.68), а тому вказані витрати на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Однак, що стосується розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь відповідача, то суд виходить з такого.

Із положень ч.ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу ч.ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз указаних норм права, ч. 5 ст. 142 ЦПК України та обставин даної справи дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц.

У пункті 44 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд враховує, що представник позивача адвокат Кушнірук В.М. заперечив проти стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо (додаткова постанова Верховного суду від 19 червня 2024 року у справі № 357/7395/20).

З матеріалів справи вбачається, що 17 березня 2025 року відповідач уклав з адвокатом Янцеловським М.Ф. договір № 17/03/2025 про надання правової (правничої) допомоги та доручив останньому захист та представництво його інтересів, про що свідчать дані вказаного договору та ордеру на надання правничої допомоги (а.с.91, 206-207).

Розділом 2 договору передбачено перелік робіт, які виконуються за договором, зокрема, вивчення матеріалів справи; юридичні консультації по правових позиціях в справі в законних межах; підготовка процесуальних документів (скарг, заяв, запитів, клопотань, позовів до суду і т.д.); представництво інтересів Клієнта та участь в судових засіданнях.

Пункт 3.1. розділу 3 договору № 17/03/2025 про надання правової (правничої) допомоги передбачає, що розмір гонорару обчислюється з наступного: від обсягів виконаної роботи, втраченого часу, важливості доручення, професійного досвіду, відстані де виконується доручення і т.д.; за витрати на транспортні, друкарські, копіювальні послуги, сплати за послуги фахівців, чиї висновки запитуються представником на виконання цієї угоди, вартість перекладу, нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов; ознайомлення з матеріалами справи; підготовка матеріалів до справи чи позову; годин втраченого часу в суді чи інших органах; сума податку, податку, яка передбачена діючим законодавством України; в будь-якому випадку розмір гонорару є фіксований і становить 25 000 грн.

Всього Клієнт (Замовник) за роботу по справі повинен сплатити Виконавцю (Захиснику) фіксований гонорар у розмірі 25 000 грн (п.3.3. розділу 3 договору № 17/03/2025 про надання правової (правничої) допомоги).

З детального опису наданих адвокатських послуг (а.с.204-205) вбачається, що адвокатом Янцеловським М.Ф. для відповідача надано наступні послуги: аналіз та експертиза наявних по справі юридичних документів та доказів, вивчення матеріалів справи - 4000 грн (обсяг часу 4 год., вартість одиниці часу 1000 грн), опрацювання судової практики та розробка правової позиції по справі - 6 000 грн (обсяг часу 6 год., вартість одиниці часу 1000 грн), консультації по справі клієнта усного і письмового характеру 4 000 грн (обсяг часу 4 год., вартість одиниці часу 1000 грн), опрацювання наданих позивачем клопотань для надання свої аргументів 2 000 грн (обсяг часу 5 год., вартість одиниці часу 1000 грн), участь у судових засіданнях, в тому числі затрачений час на проїзд до місця розгляду справи 9 000 грн (обсяг часу 9 год., вартість одиниці часу 1000 грн).

Відповідно до даних копії квитанції до прибуткового касового ордера № 17/03/2025 ОСОБА_2 сплатив для адвоката Янцеловського М.Ф. на підставі вказаного договору 25 000 грн (а.с.209).

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача адвокатом Янцеловським М.Ф. 05 травня 2025 року подано попередній рахунок судових витрат по справі (а.с.101).

В ході розгляду справи представник відповідача звертався до суду з заявою про надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи за допомогою системи ЄСІТС (а.с.90), подав одне клопотання про перенесення підготовчого засідання та три клопотання про проведення підготовчого засідання без сторони відповідача, а також попередній розрахунок судових витрат та заяву про їх розподіл, брав участь в підготовчих засіданнях по справі 05.05.2025 (15 хв.), 13.05.2025 (6 хв.), 27.05.2025 (45 хв.), 12.06.2025 (14 хв.), 18.02.2026 (9 хв.), 04.03.2026 (21 хв.).

При цьому суд приймає до уваги, що справа знаходиться на стадії підготовчого засідання, рішення по суті справи так не ухвалювалось, подані представником письмові клопотання про перенесення засідання та їх проведення у відсутності представника носили суто технічних характер та не стосувались суті позовних вимог, представник відповідача не висловлював та не викладав письмово будь-яких правових заперечень щодо заявлених позивачем в підготовчому засіданні клопотань про призначення експертиз, які би потребували додаткової підготовки, вивчення судової практики, а також враховує сталість судової практики в даній категорії справ.

Таким чином суд, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, стадії її розгляду, прийнятого у справі судового рішення у вигляді ухвали про залишення позову без розгляду, кількості судових засідань та загальної їх тривалості, обґрунтованості та реальності понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих послуг, заперечення представника позивача проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 25 000 грн не є співмірними.

При цьому суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн, що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді.

З урахуванням наведеного та керуючись п.5 ч.1 ст.257, ст.ст.260, 261, 352-355 ЦПК України суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 640 грн 64 коп. витрат за проведення судово-почеркознавчої експертизи та 15 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 22 640 (двадцять дві тисячі шістсот сорок) грн 64 коп.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.Г.Горщар