Справа № 375/2899/25
Провадження № 2/375/69/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Банах-Кокус О.В.,

за участю секретаря судового засідання Потапенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 82500,00 грн заборгованості за кредитом, а саме: 16500,00 грн заборгованості за кредитом та 66000,00 грн простроченої заборгованості за процентами, а також судові витрати по справі.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 7 травня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту navse.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1391-8059.

Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах:

сума кредиту - 16500,00 грн;

строк кредитування - 300 днів;

базовий період - 14 днів;

комісія за видачу кредиту - 15,00% від суми кредиту;

знижена процентна ставка - 1,20 % в день;

стандартна процентна ставка - 1,50 % в день.

Позивач вказував, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою у розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», тому не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Позивач через партнера -акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі «LiqPay» від 2 грудня 2019 року, видав відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.

Станом на 13 жовтня 2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за кредитним договором становить 92532,00 грн, а саме:

-прострочена заборгованість за кредитом - 16500,00 грн,

-прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 73557,00 грн,

-прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту - 2475,00 грн.

Разом з тим позивач зазначає, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 10032,00 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 82500,00 грн.

Враховуючи зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, що разом становить 82500,00 грн, а саме:

- прострочена заборгованість за кредитом - 16500,00 грн,

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 66000,00 грн.

Також просить стягнути судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 16 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника Позивача, в якій просить суд розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився. 16 січня 2026 року надіслав до суду відзив в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та заяву про розгляд справи без присутності відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Стислий виклад позиції інших учасників справи

16 січня 2025 року відповідач, через канцелярію суду, надіслав відзив в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відзив обгрунтовано тим, що:

1. Відповідач кредитів не брав та договорів з фінансовими установами не укладав. В матеріалах позовної заяви відсутні будь-які докази отримання ОСОБА_1 коштів, зокрема відсутні оригінали меморіальних ордерів, квитанцій тощо, відсутні належні докази, які б підтверджували передачу (перерахування на рахунки) грошових коштів обумовлених договором на користь відповідача та третіх осіб, за дорученням позичальника, не надано доказів руху грошових коштів, що підтверджували б розмір отриманих відповідачем грошових коштів та об`єм його зобов`язання. Розрахунок заборгованості наданий позивачем не містить повних відомостей, які б дозволили перевірити вірність нарахування відсотків позивачем, строки виникнення заборгованості за кожним платежем та напрямки зарахування грошових коштів, якщо такі проводились відповідачем, тому не може бути безспірним доказом розміру грошових вимог позивача до відповідача. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем отриманими від кредитора коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника) за вказаними вище кредитним договором.

2. Договір № 1391-8059 від 7 травня 2024 року не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, саме ОСОБА_2 , оскільки тільки зазначення в кредитному договорі персональних данних відповідача не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій особистих документів, якіб підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. Документи, що підтверджують особу позичальника в матеріалах справи відсутні, позивачем зазначено лише регламентний порядок заповнення анкети та укладення кредитного договору на веб-сайті надавача платіжних послуг. Реквізити повного карткового рахунку позичальника (на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів) в матеріалахсправи не міститься.

3. В копії довідки про перерахування ОСОБА_1 суми кредиту за кредитним договором від 7 травня 2024 року № 1391-8059, виданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», не зазначено дату її видачі та у копії електронного документа листа АТ КБ «ПриватБанк», адтесованого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», щодо перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів «LiqPay» на підставі договору 7 травня 2024 року № 1391-8059, не вказано дату складення, тобто відсутній реквізит документа, передбачений підпунктом 4.1. пункту 4 національного стандарту ДСТУ 4163:2020.

4. Згідно з пунктом 4.9. кредитного договору, строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моментуперерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту - 2 березня 2025 року. Срок договору є рівний строку кредитування. В частині виконання зобовязань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. У даній до справи копії кредитного договору визначаються фактично декілька альтернативних строків, в межах яких ззійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів. При вирішенні даного спору по суті, що при стягенні заявленої позивачем заборгованості необхідно грунтруватися на чітко обумовлених між контргентами кредитних договрів умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 14 днів. При цьому, вимога про нарахування і сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченому у частині 3 статті 509, частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності. Максимальний розмір денної процентної ставки для кредитних договорів укладених з 24 грудня 2023 року не повине перевищувати 1 %, а щодо договорів, які укладені до набрання ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (до 20 серпня 2024 року включно); починаючи з 241 дня - 1% (з 21 серпня 2024 року). Таким чином, проведено власний розрахунок заборгованості по відсотках з урахуванням такого: 16500,00 грн х 1 % х 300 днів - 49500,00 грн.

5. Крім цього позичальник нарахував борг за комісією у розмірі 2475,00 грн. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦПК України є обовязком банку, виконання такого обовязку не може обумовлюватись будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Отже, у задоволенні вимоги про стягення з відповідача комісії за надання кредиту в розмірі 2475,00 грн слід відмовити.

З урахуванням наведеного, просить відмовити у задоволенні позову.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Щодо факту укладення кредитного договору та договірних умов

Судом встановлено, що 7 травня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту navse.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1391-8059.

Пунктом 4.1 договору передбачено загальний розмір кредиту 16500,00 грн, дата видачі кредиту 7 травня 2024 року, відповідно до пункту 4.9 строк кредитування складає 300 календарних днів, дата повернення кредиту 2 березня 2025 року.

Стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом (пункт 4.6 договору).

Пунктом 8.5 договору передбачено, що у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, а також у повному розмірі комісії за видачу кредиту.

Договір підписано особисто відповідачем за допомогою одноразово ідентифікатора С4785 (одноразового пароля). Таким же способом було підписано правила відкриття кредитної лінії і паспорт споживчого кредиту.

Згідно статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

За таких умов суд дійшов висновку, що факт укладення між сторонами зазначеного кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами.

Щодо підтвердження факту надання кредиту позивачем відповідачу

Судом встановлено, що відповідно до квитанції на платіжну картку відповідача НОМЕР_1 , 7 травня 2024 року було перераховано 16500,00 грн, ID операції НОМЕР_2 , ідентифікатор еквайра АТ КБ «ПриватБанк», призначення платіжної операції: видача кредитних коштів за договором 1391-8059, 2024-05-07. Платник «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

У матеріалах справи міститься також довідка ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1391-8059 від 7 травня 2024 року відповідачу ОСОБА_1 в сумі 16500,00 грн, платіж № , маска карти НОМЕР_3 (номер якої зазначено у розділі 13 «Реквізити сторін» договору).

Щодо того, чи виконував свої зобов`язання за кредитним договором відповідач щодо повернення отриманих коштів та процентів, нарахованих згідно цього договору

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що нарахування відсотків відбувалося у межах строку дії кредитного договору (за період з 7 травня 2024 року по 2 березня 2025 року).

В матеріалах справи містяться таблиці обчислення загальної вартості кредиту за вищевказаним договором (графік платежів за договором), які підписані сторонами в електронній формі.

В даних таблицях зазначено дату видачі кредиту, сума кредиту, проценти за користування кредитом.

Тобто, сторонами погоджено, і відповідач обізнаний, про загальну вартість кредиту для споживача з урахуванням наданого кредиту та розміром процентів за його користування.

Станом на 13 жовтня 2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за кредитним договором становить 92532,00 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 16500,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 73557,00 грн, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту - 2475,00 грн.

Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 10032,00 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 82500,00 грн.

Враховуючи зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, що разом становить 82500,00 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 16500,00 грн та прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 66000,00 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 14 червня 2022 року в справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року в справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 4 грудня 2023 року в справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23).

З матеріалів справи убачається, що договір про відкриття кредитної лінії № 1391-8059 від 7 травня 2024 року та правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) підписано ОСОБА_1 електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора (одноразового пароля) С4785, відповідно до статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію».

З урахуванням викладеного, сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору про надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Виконання ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» обов`язку щодо надання ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 16500,00 підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1391-8059 від 7 травня 2024 року. Видача коштів здійснювалася за допомогою платіжної системи LigPay.

У вказаній довідці зазначено: платіж - , дата - 7 травня 2024 року, номер платіжної картки - НОМЕР_3 , призначення платежу - видача коштів за договором № 1391-8059 від 7 травня 2024 року, сума 16500,00 грн.

У кредитному договорі у розділі «Реквізити сторін» зазначено номер особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_2 - НОМЕР_3 .

За наведених обставин, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту надання кредитних коштів за кредитним договором № 1391-8059 від 7 травня 2024 року.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до пункту 10 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 3 листопада 2021 року № 113, договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_4 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

З наведеного слідує, що з боку позивача порушень не відбулося та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб.

Доказів того, що на картку НОМЕР_3 не було перераховано суму у розмірі 16500,00 грн відповідачем не надано, як і не надано доказів того, що даний електронний платіжний засіб йому не належить.

Таким чином, є безпідставними посилання відповідача на те, що надана позивачем довідка про перерахування коштів за допомогою платіжної системи LigPay є неналежним доказом.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позивачем надано належні докази видачі відповідачу коштів в розмірі 16500,00 грн на підставі договору про відкриття кредитної лінії № 1391-8059 від 7 травня 2024 року.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», крім заборгованості за основним боргом в сумі 16500,00 грн, просило стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини 2 статті 1050 ЦК України.

Пунктом 4.9. кредитного договору визначено, що строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 2 березня 2025 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування.

З огляду на наведені положення кредитного договору, є недоречними посилання скаржника на те, що у договорі указано два строки кредитування.

Пунктом 4.6. кредитного договору визначено, що стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою).

В пункті 10.2. кредитного договору визначено, що знижена процентна ставка становить 1,20% за кожен день користування кредитом.

В пункті 4.11. кредитного договору визначено орієнтовну загальну вартість кредиту за весь строк кредитування, що складає 85206,72 грн та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом.

З умов кредитного договору також вбачається, що сторонами було погоджено базовий період, який складає 14 календарних днів (пункт 4.4. кредитного договору). Даний період є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

Отже, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 7 травня 2024 року по 2 березня 2025 року за користування кредитними коштами. Відтак, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

В матеріалах справи міститься наданий позивачем розрахунок заборгованості за Кредитним договором від 7 травня 2024 року № 1391-8059, відповідно до якого відсотки нараховувались у період з 7 травня 2024 року до 20 травня 2024 року (14 днів базовий період) щоденно за ставкою 1,20%, з 21 травня 2024 року до 2 березня 2025 року щоденно за ставкою 1,50%, у зв`язку з чим за весь період утворилась заборгованість за відсотками у розмірі 73557,00 грн.

Кредитодавцем було прийнято рішення про часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами та просить стягнути заборгованість за нарахованими процентами - 66000,00 грн.

Проте, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (підпункт 6 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (підпункт 13 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно пункту 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5%; - протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22 квітня 2024 року - денна ставка має бути не більше 1,5%, з 20 серпня 2024 року- денна ставка не більше 1%.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

На підставі частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, тобто з 20 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.

З огляду на те, що відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору, тому суд вбачає за необхідне навести власний розрахунок відсоткової ставки, враховуючи умови договору та норми законодавства, які діяли на час виникнення правовідносин.

З 23 квітня до 20 серпня 2024 року (наступні 120 днів) відсоткова ставка становитиме 1,5% в день, а в подальшому відсотки розраховуються виходячи з відсоткової ставки у розмірі 1% в день в межах заявлених позивачем позовних вимог.

Кредитний договір № 1391-8059 укладено 7 травня 2024 року, а тому за період з 7 травня 2024 року (день укладення договору та отримання кредиту) по 20 травня 2024 року (14 день закінчення базового періоду) проценти за користування кредитом повинні були нараховуватись з розрахунку обумовленої сторонами денної відсоткової ставки розміром 1,20 %, що за 14 днів становить 2772,00 грн (16500х1,20%х14).

У період з 21 травня 2024 року (продовження періоду встановлених законодавством других 120 днів) по 20 серпня 2024 року (день закінчення встановлених законодавством других 120 днів) проценти за користування кредитом повинні були нараховуватись за денною відсотковою ставкою розміром 1,50 %, що за 92 дні (з 21 травня 2024 року по 20 серпня 2024 року) становить 22770,00 грн (16500,00 х 1,5% х 92).

Термін дії договору (300 днів) по 2 березня 2025 року.

Тому за період з 21 серпня 2024 року по 2 березня 2025 року проценти повинні нараховуватись відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» за денною ставкою 1%, що за 194 дні складає 32010,00 грн (16500,00 х 1% х 194).

Тому, зважаючи на заявлений позивачем період, а саме з 7 травня 2024 року по 2 березня 2025 року, тобто за 300 днів, правильною буде сума нарахованих процентів 57552,00 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 1391-8059 від 7 травня 2024 року підлягають частковому задоволенню, у розмірі 74052,00 грн, з них основний борг 16500,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 57552,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 13 листопада 2025 року № 7204.

Позивач просить стягнути із відповідача 82500,00 грн. Водночас судом вирішено стягнути 74052,00 грн, що становить 89,76%.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2422,40 грн х 89,76% = 2174,35 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1391-8059 від 7 травня 2024 року у розмірі 74052 (сімдесят чотири тисячі п`ятдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» сплачений судовий збір у розмірі 2174 (дві тисячі сто сімдесят чотири) гривні 35 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 офіс 407, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2026 року.

Суддя О.В. Банах-Кокус