Справа № 676/1582/26
Номер провадження 6/676/45/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Гладій Л.М.,

секретаря судового засідання Сенишеної Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янець-Подільський, Хмельницької області подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янці-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, -

В С Т А Н О В И В:

До Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області надійшло подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янці-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування поданого подання головним державним виконавцем зазначено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Кам`янці-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України знаходиться зведене виконавче провадження № 560/473/20, на підставі виконавчого листа, виданого 23.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 1 341 223,18 грн., та виконавчого листа № 560/14451/25 від 16.12.2025 року, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 коштів до бюджету у рахунок погашення податкового боргу в сумі 32 844,76 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який згідно матеріалів виконавчого провадження є громадянином України. Відповідно до вимог ст.ст.3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем 25.01.2021 року та 19.12.2025 року винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження, рекомендованим листом. Однак конверт повернувся з відміткою за закінченням встановленого терміну зберігання.

Також, 17.09.2025 року державним виконавцем за мобільним номером на онлайн-месенджер Viber ОСОБА_1 направлено повторно копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Згідно відповіді ДМС ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Неодноразово до банківських установ направлено запити про надання інформацію стосовно наявності та/або стану рахунків/електронних гаманців, належних ОСОБА_1 . Державним виконавцем з метою списання коштів до AT КБ «ПриватБанк», AT «ПУМБ» , AT «КБ «ГЛОБУС», AT «СЕНС БАНК» направлені платіжні інструкції. Державним виконавцем було здійснено неодноразово вихід за адресою проживання боржника вказаною у виконавчих документах, за результатом було встановлено, що за вказаною адресою боржник не проживає, місце знаходження невідоме. Відповідно до вище вказаних дій державним виконавцем було складено акт. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, то виконавець звернувся із даним поданням.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання та подані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що На виконанні у Відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янці-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України головним державним виконавцем Ожигіною Тетяною Миколаївною знаходиться зведене виконавче провадження АСВП № 79894584 з виконання: виконавчого листа № 560/473/20, виданого 23.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 1 341 223,18 грн., та виконавчого листа № 560/14451/25 від 16.12.2025 року, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 коштів до бюджету у рахунок погашення податкового боргу в сумі 32 844,76 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.ст.3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем 25.01.2021 року та 19.12.2025 року винесено Постанови про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно відповіді ДМС ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконавець зазначає, що копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом, однак конверт повернувся з відміткою за закінченням встановленого терміну зберігання.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній доказ направлення рекомендованим з повідомленням кожної із постанов про відкриття виконавчого провадження, оскільки різниця між датою винесення таких постанов чотири роки.

В матеріалах справи є копія конверту та трекінгу поштового повідомлення, однак незрозуміло, яку саме постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено, оскільки відсутній опис вкладення.

Також виконавець зазначає, що 17.09.2025 року державним виконавцем за мобільним номером на онлайн-месенджер Viber ОСОБА_1 направлено повторно копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім цього, виконавець зазначає, що неодноразово до банківських установ направлено запити про надання інформацію стосовно наявності та/або стану рахунків/електронних гаманців, належних ОСОБА_1 , а також з метою списання коштів до AT КБ «ПриватБанк», AT «ПУМБ» , AT «КБ «ГЛОБУС», AT «СЕНС БАНК» направлені платіжні інструкції.

Державний виконавець вказує, що було здійснено неодноразово вихід за адресою проживання боржника вказаною у виконавчих документах, за результатом було встановлено, що за вказаною адресою боржник не проживає, місце знаходження невідоме. Відповідно до вище вказаних дій державним виконавцем було складено акт. Разом з тим, зазначена неодноразовість відвідування адреси проживання відповідача не підтверджена.

Також під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Виконавець також зазначає, що неодноразово на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця, однак доказів цьому не надано.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. Громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо, він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у зазначеному випадку.

Тимчасове затримання або вилучення паспорту, у таких випадках, здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, Служби Безпеки України, Державною Прикордонною службою України, військовими комісаріатами та Консульською службою України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

В силу ч.5 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.7 абз.2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Із аналізу вказаних вище норм чинного законодавства, а також роз`яснень судів вищої інстанції, зокрема роз`яснень ВСУ, викладених у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», можна зробити висновок, що під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Верховний Суд України в Аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України № 118/0/54-12 від 19 грудня 2012 року зазначив, «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Дослідивши надані державним виконавцем документи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, в порядку ст.ст.77,78 ЦПК України, на підтвердження того що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, зокрема, до подання не надано жодного документу на підтвердження того, що боржник взагалі повідомлений про відкриття виконавчого провадження та обізнаний про наявність виконавчого провадження.

У свою чергу, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про відкриття виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Матеріали справи не містять виклики боржника за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а також за адресою реєстрації, які направлялись поштою, також матеріали справи не містять доказів надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику, як того вимагає імперативна норма ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки, як зазначено вище, з наданого трекінгу незрозуміло, яка саме направлялась постанова, а відсутні докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.01.2021 року.

З матеріалів справи судом вбачається, що державним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій у відповідності до норм ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, зроблено запити для перевірки майнового стану боржника, наявності відкритих рахунків, нерухомого майна, заробітної плати, пенсійних внесків, однак не проведено перевірки наявності рухомого майна (автомобіля), зареєстрованого шлюбу, а також з врахуванням того, що на території України запроваджено воєнний стан та проводиться постійна мобілізація осіб призовного віку, які підлягають мобілізації, не перевірено, чи є ОСОБА_1 є особою призовного віку та чи призваний на військову службу в зв`язку з мобілізацією, у випадку призову, не з`ясовано державним виконавцем, чи проходить боржник військову службу, не перевірено, чи не зареєстрований він в реєстрі осіб, зниклих без вісти за особливих обставин, а також, чи не зареєстрований факт можливої смерті боржника станом на березень 2026 року, оскільки за наявності якоїсь із перерахованих підстав, нівелюється можливість та логічність прийняття такого рішення, як обмеження у праві виїзду за межі України, а також стануть зрозумілі причини його відсутності.

За загальним правилом, встановленим ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається.

Таким чином, з матеріалів долучених до подання, не вбачається підстав для його задоволення.

Відмова у задоволені подання не позбавляє права на повторне звернення державного виконавця до суду.

Керуючись ст.ст.33,43 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.260-261, ст.441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янці-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М.Гладій