Справа № 686/6332/23
Провадження № 6/686/135/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

за участю секретаря судового засідання Гуменного В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому подання Головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Купчевич Ганни Олексіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

23 лютого 2026 року Головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Купчевич Г.О. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 .

На обґрунтування вимог приватним виконавцем зазначено, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 75548494, з виконання виконавчого листа № 686/6362/23 виданого 17.04.2024 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , коштів в сумі 5757,50 доларів США та 789,50 грн.

Виконавче провадження відкрите постановою від 29.04.2024 року. Виконавцем 07.08.2025 року та 20.08.2025 року на адресу боржниці надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Боржницею ОСОБА_1 рішення суду не виконано.

Зокрема, в процесі здійснення заходів примусового виконання виконавцем встановлено, що боржнику не належать на праві власності майно, чи інші доходи

За весь час здійснення виконавчого провадження боржницею жодних дій спрямованих на погашення заборгованості по виконавчим документом та самостійне виконання рішення суду здійснено не було, хоча боржниці доведена до відома інформація про наявність виконавчого провадження.

Отже, виконавцем було здійснено комплекс заходів примусового виконання рішення, проте всі вони виявились безрезультатними.

Разом з тим, згідно відповіді на запит до Державної прикордонної служби України (ДПСУ) щодо перетину боржником державного кордону України, боржниця неодноразово перетинала державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 08.10.2025 року , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон: 05.12.2014 року серія НОМЕР_1 , орган, що видав - 6832; 07.06.2017 року серія НОМЕР_2 , орган, що видав 6817.

Вищенаведені обставини вказують на факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

У зв`язку з наведеним, просить суд постановити ухвалу про тимчасове обмеження фізичної особи боржниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 686/6362/23 виданим 17.06.2024 року про стягнення коштів в сумі 5757,50 доларів США та 789,50 грн.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Купревич Г.О. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду подання повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали подання, суд доходить висновку, що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з частиною 1 статі 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанови про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини 9 статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини 1 статті 28 Закону № 1404-VIII, згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 28.01.2021 року у справі № 643/8028/15 (провадження № 61-10442св20), від 18.03.2021 року у справі № 520/10954/15-ц (провадження № 61-7198св20).

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язання за рішенням.

Ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо), і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», (далі - Закон № 3857-XII), громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (пункт 5 частини 1 статті 6 Закону № 3857-XII).

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 28.10.2020 року у справі № 331/8536/17.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таке подання може здійснюватись тільки у рамках цивільної юрисдикції, і таке обмеження можливо застосувати у разі умисного ухилення від виконання рішення суду, доказів яких не містять матеріали подання. А саме, приватним виконавцем до подання не додано доказів того факту, що боржниця ОСОБА_1 обізнана щодо наявності боргу у виконавчому провадженні, яке перебуває на виконанні у Головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Купревич Г.О., не надано доказів отримання нею постанов чи викликів у вказаному виконавчому проваджені, не доведено свідомого умисного ухилення боржниці від виконання рішення суду.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 у зв`язку з недоведеністю її умисного ухилення від виконання зобов`язань у межах ВП № 75548494.

На підставі наведеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання Головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Купчевич Ганни Олексіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 03 березня 2026 року.

Суддя О.М. Палінчак