Справа № 286/4542/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В. ,

з секретарем Грищенко Н. А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овруч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради про визнання права власності , -

В С Т А Н О В И В:

19.12.2025 ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся до суду із позовом до Овруцької міської ради, що знаходиться в м. Овруч по вул. Тараса Шевченка, 31-А Житомирської області, в якому просить визнати за ним право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 .

Мотивуючи тим, що він має будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , який куплений ним орієнтовано в 1979 році та в якому він постійно проживає і користується ним. Договір купівлі-продажу на вказаний будинок втрачений. Він вирішив оформити у власність земельну ділянку, на якій розміщений будинок і йому необхідно було пред`явити правовстановлюючий документ на житло та зареєструвати його в реєстрі речових прав, що діє з 01.01.2013, проте цього він зробити не зміг. В Зарічанському старостинському окрузі та Овруцькій міській раді відсутні відомості щодо договору купівлі-продажу житлового будинку і видати дублікат вказаного договору неможливо. На даний час він не може провести державну реєстрацію житлового будинку, оскільки в Державному реєстрі речових прав відсутня інформація про державну реєстрацію земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок.

Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та пояснив, що проживав з 1954 року в с. Заріччя. В 1974 році в нього народився син і він купив будинок по АДРЕСА_2 в цьому ж селі, зробив прибудови до нього та проживає в будинку до цих пір. Вказаний будинок купив у родича, який вже помер. Позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача надала клопотання про розгляд справи у відсутності представника міської ради, проти задоволення позовної заяви не заперечує, просить винести рішення з урахуванням вимог чинного законодавства.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що відповідно до копії виписки з облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2025-2029 роки, виданої Овруцькою міською радою Коростенського (Овруцького) району Житомирської області від 06.10.2025 № 742, згідно із записами в погосподарській книзі № 5 особовий рахунок № 01-0212 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належить житловий будинок АДРЕСА_2 . Земля в користуванні об`єкта на 1 січня 2025 року: площа земельних ділянок усього 0,10 га, з неї для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,05 га та для ведення особистого селянського господарства 0,05 га. Рік побудови 1925. (а.с.9).

Згідно обліків землекористувачів по Зарічанському старостинському округу № 6 Овруцької міської ради земельні ділянки не приватизовано і своїм правом на безоплатну приватизацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не скористався, про що свідчить копія довідки Овруцької міської ради від 08.10.2025 № 804 (а.с.10).

З копії довідки про фактичне місце проживання, виданої Зарічанським старостинським округом № 6 Овруцької міської ради від 31.10.2025 № 897 видно, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

З копії паспорта НОМЕР_1 видно, що ОСОБА_1 починаючи з 28.01.1978 прописаний в с.Заріччя. 18.02.2020 знятий з реєстрації та 18.02.2020 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5).

Відповідно до копії витягу з реєстру Овруцької територіальної громади ОСОБА_1 з 28.11.2022 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно листа сільського голови Гладковицької сільської ради від 09.12.2025 вих.№ Р-497 проведення реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 не є можливим, оскільки в Державному реєстрі речових прав відсутня інформація про державну реєстрацію земельної ділянки під житловим будинком. Також зазначено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно за вказаною адресою не проводилась (а.с.13).

З копії інформаційної довідки КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» від 28.11.2025 № 612 видно, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 державна реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 Овруцької територіальної громади КП «Коростенське МБТІ» не проводилась (а.с.11).

Відповідно до інформаційної довідки №455545635 від 09.12.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо будинку АДРЕСА_2 , відсутні (а.с.12).

Інвентаризаційна вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 складає 86423,00 грн. про що свідчить довідка ФОП ОСОБА_2 від 15.12.2025 № 7 (а.с.14).

На вказаний житловий будинок виготовлено технічний паспорт, в якому замовником зазначений ОСОБА_1 , а рік завершення будівництва - 1925 (а.с.15-22).

Відповідно до положень ч. 1 ст.316 ЦПК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ч. ч. 1,2 ст. 325 ЦПК України визначено, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

В ст. 328 ЦПК України закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положеннями ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Пунктом 5 ч. 27 розділу ІХ «Прикінцеві положення» ЗК України передбачено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, а саме: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Оцінюючи правовідносини, що склалися між сторонами, суд відмічає, що оскільки спірний будинок побудований в 1925 році, розташований на території сільської ради, якою відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначеного об`єкту нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, відповідно для здійснення державної реєстрації права власності на зазначений об`єкт документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Зі змісту довідки, виданої позивачу саме відповідачем слідує, що згідно із записами в погосподарській книзі № 5 особовий рахунок № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 станом на 1 січня 2025 року в користуванні ОСОБА_1 перебуває земля: площа земельних ділянок усього 0,10 га, з неї для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,05 га та для ведення особистого селянського господарства 0,05 га.

Відтак, положення п. 5 ч. 27 розділу ІХ «Прикінцеві положення» ЗК України не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом, відповідно не розповсюджуються на правовідносини між сторонами щодо спірного будинку.

Право ж власності відповідачем Овруцькою міською радою, не оспорюється. Тобто, позивачем не доведено належними та достатніми доказами факту порушення, невизнання або оспорювання його прав саме Овруцькою міською радою.

Також позивач в судовому засіданні не надав докази, що підтверджують купівлю вищевказаного будинку.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. ст. 15, 16, 334, 392 ЦК України, ст. ст. 116, 122 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Овруцької міської ради про визнання права власності на будинок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено 16 лютого 2026 року.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2026 року.